Īpašuma aizsardzība pašaizstāvības ceļā (Civillikuma 1040. un 1733. pants)

Latvijas Republikas Augstākās tiesas
Civillietu departamenta
2016. gada 10. marta
SPRIEDUMS
Lieta Nr. C29696812
SKC–70/2016

Latvijas Republikas Augstākās tiesas Civillietu departaments šādā sastāvā: 
tiesnese referente I.Lauka
tiesnese V.Cīrule 
tiesnesis A.Strupišs
izskatīja rakstveida procesā civillietu sakarā ar SIA „Penkules Mājas” kasācijas sūdzību par Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas 2013.gada 8.maija spriedumu SIA „Penkules Mājas” prasībā pret SIA „TILPUMS” ar trešo personu SIA „Tilpums serviss” par zaudējumu atlīdzības piedziņu.
Aprakstošā daļa
[1] SIA „ID1” (no 2014. gada 16. jūlija nosaukums SIA „Penkules Mājas”) 2012.gada 25.jūnijā cēla Rīgas pilsētas Latgales priekšpilsētas tiesā prasību pret SIA „TILPUMS” par zaudējumu atlīdzības piedziņu. Pamatojoties uz Civillikuma 1., 1402., 1635., 1640., 1641., 1732., 1733., 1770., 1771., 1772., 1773., 1775., 1779., 1784., un 1792. pantu, prasītāja lūdza piedzīt no atbildētājas zaudējumu atlīdzību 3000 Ls, kā arī visus tiesas izdevumus.
Prasības pieteikumā norādīti šādi apstākļi.
[1.1] [Pers. A.] 2012.gada 22.martā, piedaloties tiesu izpildītāja Aināra Šusta rīkotajā izsolē, nopirka reklāmas stendu, kas atrodas pēc adreses „Cerības”, Krustkalni, Ķekavas pagasts, Ķekavas novads. Akts par nopirktā reklāmas stenda nodošanu pircējam parakstīts 2012.gada 3.aprīlī. [pers. A.] minēto reklāmas stendu 2012.gada 24.aprīlī par 3000 Ls pārdeva SIA „ID1”.
[1.2] [Pers. A.] 2012.gada 2.maijā saņēma no SIA „Tilpums serviss” 2012.gada 25.aprīļa brīdinājumu ar pieprasījumu maksāt zemes nomas maksu sakarā ar stenda atrašanos uz SIA „TILPUMS” piederošās zemes ik mēnesi 300 Ls sākot no 2012.gada 22.marta, kā arī uzaicinājumu 2012.gada 7.maijā pulksten 13:00 ierasties SIA „Tilpums serviss” juridiskajā adresē, lai noslēgtu zemes nomas līgumu ar SIA „TILPUMS”. Brīdinājumā arī norādīts, ka reklāmas stends tiks demontēts, ja līdz minētajam datumam netiks noslēgts nomas līgums vai vienošanās par stenda demontēšanu.
[1.3] Laikā no 2012.gada 2.maija līdz 9. maijam [pers. A.], kurš ir arī SIA „ID1” valdes loceklis, atradās ārpus Latvijas, tādēļ 2012.gada 7.maijā nevarēja ierasties SIA „Tilpums serviss” juridiskajā adresē, par ko informēja SIA „Tilpums serviss” 2012.gada 14.maija vēstulē.
Tomēr 2012.gada 17.maijā, ierodoties reklāmas stenda atrašanās vietā, prasītājas pārstāvji konstatēja, ka reklāmas stends tiek demontēts, un to veic SIA „TILPUMS” darbinieki.
Saistībā ar šādu rīcību prasītāja nekavējoties informēja Valsts policiju, kas noskaidroja ar stenda demontēšanu saistītos apstākļus, bet 2012.gada 25.maijā pieņēma lēmumu atteikt uzsākt kriminālprocesu, nekonstatējot noziedzīga nodarījuma pazīmes.
[1.4] Reklāmas stends netika vienkārši demontēts, bet tika sagriezts metāllūžņos. Līdz ar to nav iespējama stenda atdošana prasītājai. Šāda rīcība neatbilst nevienam no Civillikumā paredzētajiem zemes gabala īpašnieka pašpalīdzības veidiem un līdz ar to ir vērtējama kā neatļauta darbība ar ļaunu nolūku jeb tīšs kaitējums.
Saskaņā ar Civillikuma 1779., 1784. un 1792. pantu prasītājai ir atlīdzināmi atbildētājas prettiesiskās darbības rezultātā radušies zaudējumi. Šajā gadījumā ir radušies gan reālie zaudējumi 3000 LVL, kas atbilst stenda vērtībai, gan negūtā peļņa, ko prasītāja varēja gūt, pārvietojot stendu uz citu vietu un izvietojot uz tā reklāmu par samaksu.
Ievērojot, ka neiegūtās peļņas aprēķināšana un pierādīšana ir sarežģīta, prasītāja lūdz piedzīt zaudējumu atlīdzību piedziņu reklāmas stenda vērtības 3000 Ls apmērā.
Cenšoties atrisināt strīdu ārpus tiesas, prasītāja vērsusies pie atbildētājas ar lūgumu atlīdzināt zaudējumus, taču atbilde uz šo piedāvājumu netika saņemta.
[2] Ar Rīgas pilsētas Latgales priekšpilsētas tiesas 2012.gada 20.novembra spriedumu SIA „ID1” prasība apmierināta. Pirmās instances tiesa, konstatējot visus zaudējumu atlīdzināšanas priekšnoteikumus, no SIA „TILPUMS” prasītājas labā piedzina zaudējumu atlīdzību 3000 Ls un tiesas izdevumus 205,50 Ls.
[3] Par Rīgas pilsētas Latgales priekšpilsētas tiesas 2012. gada 20. novembra spriedumu SIA „TILPUMS” iesniedza apelācijas sūdzību, pārsūdzot spriedumu pilnā apjomā.
[4] Ar Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas 2013.gada 8.maija spriedumu SIA „ID1” prasība noraidīta, piedzenot no prasītājas SIA „TILPUMS” labā valsts nodevu 205,12 Ls. Spriedums pamatots ar šādiem motīviem.
[4.1] SIA „ID1” valdes loceklis [pers. A.] pārkāpis Civillikuma 1776.pantu, jo nav rīkojies tā, lai novērstu zaudējumus. Minētajai personai bija zināms, ka jautājums par zemes nomas līguma noslēgšanu jāatrisina līdz 2012.gada 7.maijam, bet viņš kā SIA „ID1” valdes loceklis nav izrādījis pienācīgu rūpību un čaklību, kas viņam kā krietnam un rūpīgam saimniekam jāievēro. [Pers. A.] kā fiziskas personas rīcībā esošā informācija nav nošķirama no viņa kā SIA „ID1” valdes locekļa rīcībā esošās informācijas. Līdz ar to nav pamata secināt, ka SIA „ID1” par stenda iespējamu demontāžu netika brīdināta.
Pēc [pers. A.] atgriešanās no ārzemēm 9. maijā prasītājas rīcībā bija divas darba dienas un arī 14.maijā SIA „ID1” nebija šķēršļu atsaukties uz zemes īpašnieces piedāvājumu slēgt nomas līgumu vai vienoties par reklāmas stenda demontāžu. Tādējādi secināms, ka prasītāja apzināti izvairījās no zemes nomas attiecību noregulēšanas, savukārt aizbildināšanās ar valdes locekļa [pers. A.] atrašanos ārzemēs nav atzīstama par pamatotu.
[4.2] Zemes īpašnieces SIA „TILPUMS” rīcība, demontējot reklāmas stendu, atbilst Civillikuma 1036., 1038. un 1039.pantam. Līdz ar to reklāmas stenda demontāža nav atzīstama par zemes īpašnieces prettiesisku un vainojamu rīcību.
[4.3] Prasītāja nav pierādījusi zaudējumu apmēru. Lai gan atbildētājas demontētais reklāmas stends tādā stāvoklī, kādā to fiksējusi zvērināta tiesu izpildītāja 2012.gada 31.jūlijā, neatbilst stāvoklim pirms demontāžas, no tiesu izpildītājas izgatavotajām fotogrāfijām neizriet secinājums, ka stends ir sagriezts metāllūžņos un tā atjaunošana iepriekšējā stāvoklī nav iespējama.
Atbildētājas juridiskajā adresē uzglabātās stenda detaļas nav vairāk aprūsējušas vai bojātas, salīdzinot ar stenda stāvokli pirms demontāžas. Detaļas ir sagrieztas, tomēr nav konstatējami šķēršļi ar metināšanas darbu palīdzību tās savienot sākotnējā stāvoklī. Pierādījumi, ka šādā veidā stenda atjaunošana nav iespējama, no prasītājas puses nav iesniegti.
Līdz ar to nav pamata secināt, ka Civillikuma 1771.panta izpratnē prasītājai zaudējumi nodarīti par stendu samaksātās cenas apmērā, bet tie varētu būt tikai priekšā stāvošo atjaunošanas izdevumu apmērā.
[4.4] Civillikuma 1775.panta izpratnē nepastāv cēloņsakarība starp atbildētājas veikto stenda demontāžu un prasītājas priekšā stāvošiem zaudējumiem.
[5] Par Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas 2013.gada 8.maija spriedumu SIA „ID1” iesniedza kasācijas sūdzību, lūdzot atcelt spriedumu un nodot lietu jaunai izskatīšanai apelācijas instances tiesā.
Kasācijas sūdzība pamatota ar šādiem argumentiem.
[5.1] Apelācijas instances tiesa nepareizi piemērojusi Civillikuma 1036., 1038. un 1039.pantu attiecībā uz atbildētājas darbībām, veicot reklāmas stenda sagriešanu. Šādā veidā interpretējot minētās tiesību normas, faktiski tiek atzīts, ka zemes īpašniekiem ir neierobežotas tiesības rīkoties ar trešo personu mantu, kura uz zemes gabala atrodas likumīgi.
Savukārt Civillikuma 1.pantu un 1732.pantu, kas bija piemērojami, apelācijas instances tiesa nav piemērojusi.
[5.2] No brīdinājuma saņemšanas par iespējamo stenda demontāžu līdz dienai, kad reklāmas stends tika sagriezts, pagāja 15 dienas, no kurām 7 dienas [pers. A.] atradās ārzemēs. Turklāt 2012.gada 25.aprīļa brīdinājumu [pers. A.] nenosūtīja zemes gabala īpašniece SIA „TILPUMS”, bet SIA „Tilpums serviss” kā īpašuma pārvaldniece. Tomēr pilnvarojumu apliecinoši dokumenti brīdinājumam netika pievienoti.
Tam nebija pievienots arī zemes nomas līguma projekts, savukārt prasība maksāt nomas maksu pieprasīta ar atpakaļejošu datumu, turklāt norādot nekorektu prasību izpildes termiņu.
[5.3] Reklāmas stends uz atbildētājai piederošās zemes atradās likumīgi, ko apliecina fakts, ka starp SIA „TILPUMS” un stenda iepriekšējo īpašnieci SIA „Ave group” pastāvēja nomas tiesiskās attiecības. Savukārt SIA „ID1” kā jaunā stenda īpašniece nekad nebija atteikusies noslēgt zemes nomas līgumu. Līdz ar to nav pamatots tiesas secinājums, ka prasītāja apzināti izvairījās no zemes nomas attiecību noregulēšanas.
[5.4] Reklāmas stends netika noņemts, bet gan sagriezts vairākos gabalos, ko apliecina tiesu izpildītājas Baibas Ozoliņas 2012.gada 31.jūlijā sastādīts akts Nr.139 par fakta fiksēšanu.
Prasītājai nav zināms, kāda tieši bija stenda uzbūve pirms tā demontāžas, jo SIA „ID1” nebija stenda pasūtītāja, bet iepriekšējā stenda īpašniece SIA „Ave group” nenodeva ar stendu saistītus dokumentus. Reklāmas stends arī nav sērijveida produkts, kuram iespējams atrast uzbūves vai montāžas shēmas vai instrukcijas. Turklāt reklāmas stends nav saliekama konstrukcija, kā to apgalvo atbildētāja, jo tādā gadījumā stendu būtu iespējams demontēt bez griešanas un samontēt bez metināšanas darbiem.
Atbildētāja, veicot stenda sagriešanu, nav iesniegusi tiesā darbu izpildshēmu jeb rasējumus par to, kā precīzi stends tika sagriezts. Līdz ar to nav iespējams noteikt, kādām un cik daudz detaļām jābūt, lai stendu varētu atjaunot. No fotogrāfijām arī redzams, ka stendam bija gaismas ķermeņi, kas apskates brīdī netika konstatēti. Stenda centrālais stabs ir nogriezts līdz ar zemi, un stenda atlieku apskates brīdī nebija konstatējama pamatnes daļa.
Ievērojot minēto, nav pamatots tiesas secinājums, ka nav konstatējami šķēršļi sagriezto stenda detaļu savienošanai sākotnējā izskatā ar metināšanas darbu palīdzību.
Motīvu daļa
[6] Pārbaudījis sprieduma likumību attiecībā uz personu, kura to pārsūdzējusi, un attiecībā uz argumentiem, kas minēti kasācijas sūdzībā, kā to nosaka Civilprocesa likuma 473.panta pirmā daļa, Civillietu departaments atzīst, ka spriedums ir atceļams un lieta nododama jaunai izskatīšanai. 
[6.1] Noraidot prasību par zaudējumu atlīdzības piedziņu un atzīstot par tiesisku zemes īpašnieces SIA „TILPUMS” rīcību, kas izpaudās kā atbildētājai piederošajā zemē iebetonēta reklāmas stenda demontāža un sagriešana gabalos, Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģija spriedumu pamatojusi ar Civillikuma 1036., 1038. un 1039.pantu.
[6.2] Civillietu departaments atzīst par pamatotu kasācijas sūdzības argumentu attiecībā uz minēto materiālo tiesību normu nepareizu piemērošanu pārsūdzētajā spriedumā.
Atbilstoši Civillikuma 1036.pantam īpašums dod īpašniekam pilnīgas varas tiesību par lietu, ciktāl šī tiesība nav pakļauta sevišķi noteiktiem aprobežojumiem.
Civillikuma 1038.pants noteic, ka īpašnieks var viņam piederošo lietu valdīt, iegūt tās augļus, izlietot to pēc sava ieskata savas mantas pavairošanai un vispār to lietot visādā kārtā, kaut arī no tam rastos zaudējums citai personai.
Tomēr kā atzīts tiesību doktrīnā, interpretējot Civillikuma 1038.pantu, „[..] īpašnieka rīcību, kuras rezultātā varētu tikt radīti zaudējumi citai personai, pirmām kārtām būtiski ierobežo īpašuma izlietošanas vispārējās robežas un jo īpaši Civillikuma 1.pantā ietvertais labas ticības princips [..] īpašniekam, izlietojot savu īpašumu, jāņem vērā dažādas (arī tehniskas) iespējamības, lai izvairītos kaitēt citām personām. Ja ir kāda iespējamība un īpašnieks to neizmanto, viņš nerīkojas atbilstoši labai ticībai (A.Grūtups, E.Kalniņš. Civillikuma komentāri. Trešā daļa. Lietu tiesības. Īpašums. Otrais papildinātais izdevums.- Rīga: Tiesu namu aģentūra, 2002, 181.lpp.).
Līdz ar to Civillikuma 1038.panta noteikumi neizslēdz cietušās personas tiesības prasīt no īpašnieka zaudējumu atlīdzību, ja zaudējumi nodarīti, pārkāpjot labas ticības principu.
[6.3] Savukārt saskaņā ar Civillikuma 1039.pantu, ko piemērojusi tiesa, īpašnieks var aizliegt visiem citiem ietekmēt viņa lietu, kā arī to lietot vai izmantot, kaut arī viņam pašam no tam nerastos nekāds zaudējums.
No iepriekš norādītā nepārprotami izriet, ka īpašums pēc vispārīgā principa ir aizsargājams tiesas ceļā, taču šajā gadījumā atbildētājs prasību tiesā nav cēlis.
[6.4] Tomēr pastāv situācijas, kad īpašniekam nav iespējams saņemt savlaicīgu tiesas vai citu kompetentu valsts vai pašvaldības institūciju palīdzību, lai novērstu īpašuma aizskārumu. Tāpēc izņēmuma gadījumos, pastāvot zināmiem likumā paredzētiem priekšnoteikumiem (Civillikuma 1040.pants), īpašnieks ir tiesīgs izlietot pašaizstāvības tiesību un ar saviem spēkiem aizsargāt savu īpašumu.
„Īpašums kā absolūta tiesība ir spēkā attiecībā uz visām trešajām personām, kurām ir pienākums atturēties no tā aizskaršanas. Tāpēc šai tiesībai raksturīga visaptveroša aizsardzība pret aizskārumiem (t.s. īpašuma negatīvā puse), ko pirmām kārtām var īstenot ar liettiesiskiem prasījumiem. Īpašnieks ir tiesīgs aizsargāt savu īpašumu ne tikai pret viņam piederošās lietas valdījuma prettiesīgu aizturēšanu, bet arī pret jebkādiem citiem viņa īpašuma prettiesīgiem aizskārumiem. Pirmajā gadījumā īpašnieks var izlietot īpašuma prasību, kuras mērķis ir atzīt īpašumu un sakarā ar to piešķirt valdījumu (sk. CL 1041., 1044.p.). Savukārt otrajā gadījumā īpašnieks ir tiesīgs aizliegt jebkurai trešajai personai ietekmēt viņa lietu un šajā nolūkā izlietot t.s. negatoro prasību (actio negatoria) vai arī, pastāvot zināmiem likumā paredzētiem priekšnoteikumiem, izlietot pašaizstāvības tiesību (sk. CL 1040.p.). [..] īpašuma izlietošana, radot zaudējumus citai personai, jānošķir no tiem gadījumiem,  kad īpašnieks ir radījis zaudējumus, izlietojot pašaizstāvības tiesību; šajos gadījumos ir runa nevis par īpašuma izlietošanu (Civillikuma 1038.pants), bet gan par tā aizsardzību pašpalīdzības ceļā (Civillikuma 1040.un 1733.p.). (A.Grūtups, E.Kalniņš. Civillikuma komentāri. Trešā daļa. Lietu tiesības. Īpašums. Otrais papildinātais izdevums.- Rīga: Tiesu namu aģentūra, 2002, 182.lpp.).
[6.5] Lietā nepastāv strīds par to, ka reklāmas stendu uz atbildētājai piederošās zemes nebija novietojis prasītājs, savukārt pārdevējs [pers. A.] to bija ieguvis īpašumā, piedaloties publiskā izsolē. Nododot īpašumu ieguvējam, stends bija iebetonēts zemē un par tā atrašanās tiesiskumu uz tās nepastāvēja strīds.
Tiesas atsaukšanās uz Civillikuma 1036., 1038. un 1039.pantu, atzīstot par likumam atbilstošu zemes īpašnieka rīcību attiecībā uz prasītājam piederošā reklāmas stenda sagriešanu, pamatota ar stenda īpašnieka neattaisnotu neierašanos noslēgt zemes nomas līgumu, taču, neievērojot Civilprocesa likuma 432.panta piektās daļas noteikumus, tiesas spriedumā nav atrodami motīvi, kas pamato tiesas viedokli, ka zemes nomas līguma nenoslēgšana ir atzīstama par tiesisku pamatu svešas mantas tīšai bojāšanai vai iznīcināšanai, neceļot prasību tiesā, lai novērstu īpašuma tiesību traucējumu (negatorā prasība).
Civillietu departaments atzīst, ka minēto tiesību normu pārkāpumu dēļ pārsūdzēto spriedumu nevar atzīt par tiesisku, tādēļ tas atceļams, nododot lietu jaunai izskatīšanai Rīgas apgabaltiesā.
Atceļot spriedumu, saskaņā ar Civilprocesa likuma 458.panta otro daļu kasācijas sūdzības iesniedzējai atmaksājama samaksātā drošības nauda 284,57 EUR.
Rezolutīvā daļa
Pamatojoties uz 458.panta otro daļu, 474.panta 2.punktu, 477.pantu, Civillietu departaments
nosprieda
Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas 2013.gada 8.maija spriedumu atcelt un nodot lietu jaunai izskatīšanai Rīgas apgabaltiesā.
Atmaksāt SIA „Penkules Mājas” drošības naudu 284,57 EUR.
Spriedums nav pārsūdzams.

Tiesību aktu rādītājs

Civillikuma 1.pants
1036.pants
1038.pants
1039.pants
1040.pants
1733.pants