Regulas Nr.44/2001 piemērojamība lietās par tādu ārvalsts tiesu nolēmumu izpildi, kas pēc būtības izskatītas šķīrējtiesā
Civilprocesa likuma 77.nodaļu „Ārvalstu tiesu nolēmumu atzīšana” attiecībā uz ārvalsts tiesas nolēmumu atzīšanu un izpildi piemērojamas tikai tad, ja attiecīgais procesuālais jautājums jau nav regulēts starptautiskajā līgumā vai regulā (sk. Civilprocesa likuma 5.panta pirmo, otro un trešo daļu). Proti, ja ārvalsts tiesas nolēmuma atzīšanas un izpildes jautājumu regulē starptautiskais līgums vai regula, tad minētās Civilprocesa likuma normas, kas nosaka procesa norisi, ir piemērojamas tiktāl, ciktāl tas nepieciešams starptautiskā līguma vai regulas sekmīgai procesuālai piemērošanai Latvijā.
Regula Nr.44/2001 un Regula Nr.1215/2012 aizstāj Eiropas Savienības dalībvalstu starpā noslēgtos starptautiskos līgumus un konvencijas, kas regulēja jautājumu par savstarpēju spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās, cita starpā, 1992.gada 11.novembra Līgumu par tiesisko palīdzību un tiesiskajām attiecībām starp Latvijas Republiku, Igaunijas Republiku un Lietuvas Republiku.
Eiropas Savienības tiesa atzinusi, ka, ja attiecīgais nolēmums neattiecas uz civillietu vai komerclietu jomu vai ja ir piemērojama Regulas Nr.44/2001 1.pantā paredzētā izslēgšana no šīs regulas piemērošanas jomas, minēto regulu nevar piemērot; regulējums vienlīdz attiecas gan uz pagaidu noregulējumu, gan uz jautājumiem pēc būtības. Ja no materiālās piemērojamības jomas izslēgtas lietas attiecībā uz šķīrējtiesu, tad arī no šīs lietas atvasināto jautājumu risināšana, t.sk., ārvalsts tiesas nolēmuma par drošības līdzekļu piemērošanu atzīšana un izpilde, nevar būt atzīšanas objekts Regulas Nr.44/2001 izpratnē.

Latvijas Republikas Augstākās tiesas
Civillietu departamenta
2016. gada 16. marta
LĒMUMS
Nr. C17103315
SKC–1196/2016

Latvijas Republikas Augstākās tiesas Civillietu departaments šādā sastāvā: 
tiesas sēdes priekšsēdētājs tiesnesis referents N.Salenieks
tiesnese A.Briede 
tiesnese A.Čerņavska
ar tiesas sēdes sekretāri D.Eglīti,
atklātā tiesas sēdē izskatīja Lietuvas slēgtās akciju sabiedrības „Ina Trade” pārstāvja zvērināta advokāta blakus sūdzību par Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas 2015.gada 9.jūlija lēmumu, ar kuru atcelts Jūrmalas pilsētas tiesas tiesneša 2015.gada 11.maija lēmums un noraidīts Lietuvas slēgtās akciju sabiedrības „Ina Trade” pieteikums par Lietuvas Apelācijas Tiesas 2015.gada 19.janvāra nolēmuma lietā Nr. 2A-240-186/2015 atzīšanu un izpildīšanu Latvijas Republikā.
Augstākās tiesas Civillietu departaments
konstatēja
[1] Ar Lietuvas Apelācijas Tiesas 2015.gada 19.janvāra lēmumu lietā Nr.2A-240-186/2015 daļēji apmierināts prasītājas Lietuvas slēgtās akciju sabiedrības (turpmāk – AS) „Ina Trade” lūgums par pagaidu drošības līdzekļu piemērošanu civillietā pēc atbildētājas Latvijas Republikā reģistrētās sabiedrības ar ierobežotu atbildību (turpmāk – SIA) „L-T OIL” sūdzības par Viļņas komercarbitrāžas tiesas 2014.gada 2.septembra lēmumu.
Arestēts SIA „L-T OIL” nekustamais un kustamais īpašums, bet, to neatrodot vai nosakot, ka nepietiek – arestēti atbildētājas līdzekļi un īpašumtiesības, nepārsniedzot 24 117,38 EUR un 390 559,24 USD.
[2] Jūrmalas pilsētas tiesā 2015.gada 30.martā saņemts AS „Ina Trade” pilnvarotā pārstāvja pieteikums, kurā, pamatojoties uz Civilprocesa likuma 636.-644.pantu, lūgts atzīt un pasludināt par izpildāmu Lietuvas Apelācijas Tiesas 2015.gada 19.janvāra lēmumu lietā Nr.2A-240-186/2015, arestējot SIA „L-T OIL” nekustamo un kustamo īpašumu, bet to neatrodot vai nosakot, ka nepietiek – arestēt atbildētājas līdzekļus un īpašumtiesības, nepārsniedzot 24 117,38 EUR un 390 559,24 USD.
[3] Ar Jūrmalas pilsētas tiesas tiesneša 2015.gada 11.maija lēmumu pieteikums apmierināts, atzīstot un pasludinot par izpildāmu Latvijas Republikas teritorijā Lietuvas Apelācijas Tiesas 2015.gada 19.janvāra nolēmumu.
Lēmums pamatots ar šādiem argumentiem.
[3.1] Pieteikumam pievienota 2015.gada 19.janvāra Lietuvas Apelācijas Tiesas lēmuma civillietā Nr.2A-240-186/2015 kopija, kas atbilst autentiskuma noteikšanas noteikumiem, kā arī 2000.gada 22.decembra Padomes Regulas (EK) Nr.44/2001 „Par jurisdikciju un sprieduma atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās” (turpmāk – Regula Nr.44/2001) 54.pantā norādītā apliecība.
[3.2] Ņemot vērā, ka atbilstoši Regulas Nr.44/2001 41.pantam, pirmās instances tiesai nav pamata vērtēt Civilprocesa likuma 637.pantā norādītos ārvalsts tiesas nolēmuma neatzīšanas pamatus, nepastāv šķēršļi Lietuvas Apelācijas Tiesas 2015.gada 19.janvāra nolēmuma atzīšanai un izpildei Latvijas Republikā.
[4] Izskatījusi lietu sakarā ar SIA „L-T OIL” iesniegto blakus sūdzību, Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģija ar 2015.gada 9.jūlija lēmumu atcēlusi Jūrmalas pilsētas tiesas tiesneša 2015.gada 11.maija lēmumu un ar savu lēmumu izlēmusi jautājumu pēc būtības, noraidot AS „Ina Trade” pilnvarotā pārstāvja pieteikumu par Lietuvas Apelācijas Tiesas nolēmuma atzīšanu un izpildīšanu.
Lēmums pamatots ar šādiem argumentiem.
[4.1] Lietuvas Apelācijas Tiesas 2015.gada 19.janvāra nolēmums par pagaidu drošības līdzekļu piemērošanu taisīts civillietā, kas ierosināta par Viļņas komercarbitrāžas tiesas 2014.gada 2.septembra lēmumu, lai nodrošinātu iepriekš minētās šķīrējtiesas sprieduma izpildi.
Savukārt 2012.gada 12.decembra Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr.1215/2012 „Par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās” (turpmāk – Regula Nr.1215/2012) 1.panta otrās daļas d) apakšpunkts (spēkā no 2015.gada 15.janvāra), paredz, ka šo regulu nepiemēro attiecībā uz šķīrējtiesu. Identisks regulējums paredzēts arī Regulas Nr.44/2001 1.panta otrās daļas d) apakšpunktā (spēkā līdz 2015.gada 15.janvārim).
Konkrētajā gadījumā nav izšķirošas nozīmes tam, uz kuru no abām regulām atsaukties, jo tajās ietverts identisks noteikums, ka minētās regulas nepiemēro attiecībā uz šķīrējtiesu.
Tādejādi, ņemot vērā, ka Regulu Nr.44/2011 nevar piemērot saistībā ar pagaidu vai drošības pasākumiem lietās, kuras ir izslēgtas no šīs regulas materiāltiesiskās piemērošanas jomas, atzīstams, ka attiecībā uz tiesas lēmumu par prasības nodrošināšanu, ar kuru tiek nodrošinātas vienas puses tiesības saistībā ar šķīrējtiesas spriedumu, uz Regulu Nr.44/2011 nevar atsaukties, jo šķīrējtiesās izskatāmie strīdi ir lietu kategorija, kuru neaptver Regula Nr.44/2011.
Minētais atbilst arī Eiropas Kopienas Tiesas ģenerāladvokāta secinājumiem, ka ar pagaidu vai drošības pasākumiem tiek nodrošinātas ļoti dažādas tiesības, tie Konvencijā tiek iekļauti nevis paši par sevi, bet gan atkarībā no tā, kādas tiesības ar tiem tiek nodrošinātas. Uz Konvenciju nevar atsaukties saistībā ar pagaidu vai drošības pasākumiem lietās, kuras tā neaptver (skat. Ģenerāladvokāta Damaso Ruisa-Harabo Kolomera (Damaso Ruiz–Jarabo Colomer) 2004.gada 9.septembra secinājumi lietā C-104/03 St. Paul Dairy Industries NV pret Unibel Exser BVBA).
[4.2] Juridiskajā literatūrā kā pamatojums šķīrējtiesas izņēmumam Briseles regulējumā tiek minēta 1958.gada 10.jūnija Ņujorkas Konvencijas par ārvalstu šķīrējtiesu nolēmumu atzīšanu un izpildīšanu (turpmāk – 1958.gada Ņujorkas Konvencija) veiksmīgā darbība. Tiek atzīts, ka, lai neradītu kompetenču pārklāšanos, Regulas Nr.44/2001 (Briseles I regulas) nosacījumus piemēro tikai attiecībā uz vispārējo jurisdikciju tiesu spriedumiem, savukārt šķīrējtiesu nolēmumu atzīšanu un izpildi regulē 1958.gada Ņujorkas konvencija. (skat. Krūmiņš T. Šķīrējtiesas izņēmums Briseles režīmā. Jurista vārds. 07.10.2014. Nr.39 (841)).
[4.3] Ārvalstu tiesu nolēmumu atzīšanu un izpildīšanu nacionālajā līmenī regulē Civilprocesa likuma 77.nodaļa. Civilprocesa likuma 636.panta pirmā daļa noteic, ka ārvalsts tiesas nolēmums šīs nodaļas izpratnē ir ārvalsts tiesas pieņemts spriedums, ar kuru strīdus jautājums starp pusēm ir izspriests pēc būtības, kā arī ārvalsts tiesas apstiprināts izlīgums. Ārvalsts tiesas nolēmuma neatzīšanas pamati paredzēti Civilprocesa likuma 637.panta otrajā daļā.
Lietuvas Apelācijas Tiesas 2015.gada 19.janvāra nolēmumā, atsaucoties uz Lietuvas Republikas Komercarbitrāžas likuma 50.panta trešo daļu, norādīts, ka Lietuvas Apelācijas Tiesa no jauna neizskatīs apstrīdamajā arbitrāžas tiesas lēmumā noteiktos faktiskos apstākļus. Tādejādi ar Lietuvas Apelācijas Tiesas 2015.gada 19.janvāra nolēmumu pastāvošais strīds netika izspriests pēc būtības, bet gan ir vērsts vienīgi uz pagaidu drošības līdzekļu piemērošanu, lai nodrošinātu Viļņas komersarbitrāžas tiesas sprieduma izpildi.
[4.5] Ievērojot konstatētos apstākļus, minētais nolēmums nav atzīstams par ārvalsts tiesas nolēmumu Civilprocesa likuma 636.panta izpratnē un nav atzīstams un izpildāms Latvijas Republikā Civilprocesa likuma 77.nodaļā un Regulā Nr.44/2001 paredzētajā kārtībā.
[4.6] Gadījumā, ja Lietuvas Apelācijas Tiesas 2015.gada 19.janvāra spriedums būtu atzīstams un izpildāms Latvijas Republikā Civilprocesa likuma 77.nodaļā un Regulā Nr.44/2001 paredzētajā kārtībā, būtu jāņem vērā, ka minētais nolēmums pieņemts rakstveida procesā, nepaziņojot par to SIA „L-T OIL”. Līdz ar to būtu pamats konstatēt, ka SIA „L-T OIL” bijusi liegta iespēja aizstāvēt savas tiesības, kas saskaņā ar Civilprocesa likuma 637.panta otrās daļas 3.punktu ir pastāvīgs ārvalsts tiesas nolēmuma neatzīšanas pamats.
[5] Par Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas 2015.gada 9.jūlija lēmumu blakus sūdzību iesniedzis AS „Ina Trade” pilnvarotais pārstāvis, lūdzot to atcelt un ar savu lēmumu izlemt jautājumu pēc būtības.
Blakus sūdzībā minēti šādi argumenti.
[5.1] Atbilstoši Lietuvas Republikas Civilprocesa kodeksa 147.pantam nolēmumu par prasības nodrošināšanu tiesa izskata rakstveida procesā, nepaziņojot par to pusēm un tikai pēc tam, kad lēmums ir pieņemts, tas tiek nosūtīts pusēm un ir izpildāms nekavējoties.
Ievērojot minēto, apelācijas instances tiesa nepamatoti secinājusi, ka gadījumā, ja Lietuvas Apelācijas Tiesas nolēmums būtu atzīstams un izpildāms Latvijas Republikā, būtu pamats konstatēt, ka sabiedrībai bijusi liegta iespēja aizstāvēt savas tiesības, jo nolēmums pieņemts rakstveida procesā.
[6] SIA „L-T OIL” 2016.gada 3.martā iesniegusi paskaidrojumus uz blakus sūdzību, norādot, ka lūdz noraidīt AS „Ina Trade” blakus sūdzību un Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesu kolēģijas 2015.gada 9.jūlija lēmumu atstāt negrozītu.
[7] Lietas dalībnieki uz tiesas sēdi nav ieradušies. AS „Ina Trade” pārstāvis ar rakstveida iesniegumu ir lūdzis lietu izskatīt bez viņa klātbūtnes, bet SIA „L-T OIL” par pārstāvja neierašanās iemesliem tiesu nav informējusi.
Civillietu departaments atzina par iespējamu blakus sūdzību izskatīt bez lietas dalībnieku klātbūtnes.
Motīvu daļa
[8] Iepazinies ar lietas materiāliem un apsvēris blakus sūdzībā minētos motīvus, Civillietu departaments uzskata, ka apelācijas instances tiesas lēmums ir atstājams negrozīts, bet iesniegtā blakus sūdzība noraidāma.
[8.1] No iesniegtā pieteikuma par ārvalsts tiesas nolēmuma atzīšanu redzams, ka tas pamatots tikai ar Civilprocesa likuma 636.-644.pantu jeb Civilprocesa likuma 77.nodaļu „Ārvalstu tiesu nolēmumu atzīšana”.
Civillietu departaments vērš uzmanību, ka iepriekš minētās tiesību normas attiecībā uz ārvalsts tiesas nolēmumu atzīšanu un izpildi piemērojamas tikai tad, ja attiecīgais procesuālais jautājums jau nav regulēts starptautiskajā līgumā vai regulā (sk. Civilprocesa likuma 5.panta pirmo, otro un trešo daļu). Proti, ja ārvalsts tiesas nolēmuma atzīšanas un izpildes jautājumu regulē starptautiskais līgums vai regula, tad minētās Civilprocesa likuma normas, kas nosaka procesa norisi, ir piemērojamas tiktāl, ciktāl tas nepieciešams starptautiskā līguma vai regulas sekmīgai procesuālai piemērošanai Latvijā.
Vispārēji jautājumu par ārvalsts tiesas nolēmumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās Eiropas Savienībā attiecībā uz tiesvedībām, kuras uzsāktas, publiskiem aktiem, kas oficiāli sastādīti vai reģistrēti, un tiesu izlīgumiem, kuri apstiprināti vai noslēgti pirms 2015.gada 10.janvāra, noteic Regula Nr.44/2001 (sk. Regulas Nr.1215/2012 66.panta 2.punktu), bet attiecībā uz tiesvedībām, kuras uzsāktas, publiskiem aktiem, kas oficiāli sastādīti vai reģistrēti, un tiesu izlīgumiem, kuri apstiprināti vai noslēgti 2015.gada 10.janvārī vai pēc tam – Regula Nr.1215/2012 (sk. Regulas Nr.1215/2012 66.pantu 1.punktu, 81.pantu).
Turklāt saskaņā ar Regulas Nr.1215/2012 80.pantu atsauces uz atcelto Regulu Nr.44/2001 uzskata par atsaucēm uz šo regulu un tās lasa saskaņā ar atbilstības tabulu III pielikumā. Respektīvi, Regula Nr.44/2001 un Regula Nr.1215/2012 viena otru neizslēdz, bet darbojās vienotā harmoniskā sistēmā.
Vienlaikus iepriekš minētās regulas aizstāj arī Eiropas Savienības dalībvalstu starpā noslēgtos starptautiskos līgumus un konvencijas (sk. Regulas Nr.44/2001 un Regulas Nr.1215/2012 69.punktus), kas regulēja jautājumu par savstarpēju spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās, cita starpā, 1992.gada 11.novembra Līgumu par tiesisko palīdzību un tiesiskajām attiecībām starp Latvijas Republiku, Igaunijas Republiku un Lietuvas Republiku.
[8.2] Konkrētajā gadījumā no pieteicēja iesniegtā pieteikuma satura un lietas materiāliem redzams, ka pieteicējs lūdz atzīt un izpildīt vispārējās jurisdikcijas tiesas nolēmumu par pagaidu drošības līdzekļa piemērošanu civillietā, kurā tiek izskatīta atbildētājas sūdzība par Viļņas komercarbitrāžas tiesas 2014.gada 2.septembra lēmumu, lai nodrošinātu iepriekš minētās šķīrējtiesas sprieduma izpildi, vēršot šo nodrošinājumu pret sūdzības iesniedzēju.
Ņemot vērā, ka atbilstoši Regulas Nr.44/2001 un Nr.1215/2012 1.panta otrās daļas d) apakšpunktiem šīs regulas nepiemēro attiecībā uz šķīrējtiesu, Civillietu departamenta ieskatā, pirms lemt par šāda ārvalsts tiesas nolēmuma atzīšanu vai neatzīšanu, primāri ir noskaidrojams, vai šāds tiesas nolēmums vispār var būt par atzīšanas objektu.
[8.2.1] Eiropas Savienības tiesa atzinusi, ja attiecīgais nolēmums neattiecas uz civillietu vai komerclietu jomu vai ja ir piemērojama Regulas Nr.44/2001 1.pantā paredzētā izslēgšana no šīs regulas piemērošanas jomas, minēto regulu nevar piemērot (sk. Eiropas Savienības Tiesas 2009.gada 10.septembra sprieduma lietā Nr. C-292/08 - German Graphics Graphische Maschinen 18.-19.punktu, kā arī salīdzinoši 1979.gada 27.marta sprieduma lietā 143/78 - De Cavel, Recueil 9.punktu; 1982.gada 31.marta sprieduma lietā 25/81 C. H. W., Recueil 12.punktu; 1998.gada 17.novembra sprieduma lietā Nr.C-391/95 Van Uden, Recueil 30.punktu).
Turklāt regulējums vienlīdz attiecas gan uz pagaidu noregulējumu, gan uz jautājumiem pēc būtības (sk. Eiropas Kopienas Tiesas 1979.gada 27.marta sprieduma lietā 143/78 Jasques de Cavel v Louise de Cavel 9.punktu). Attiecīgi no regulējuma tvēruma izslēgtās jomās nevar prasīt pagaidu noregulējumu (sk. Eiropas Kopienas Tiesas 1982.gada 31.marta sprieduma lietā 25/81 – C.H.W./G.J.H. rezolutīvas daļas 2.punktu).
[8.2.2] Rezumējot iepriekš minēto, secināms, ka, tā kā no materiālās piemērojamības jomas izslēgtas lietas attiecībā uz šķīrējtiesu, tad arī no šīs lietas atvasināto jautājumu risināšana, t.sk., ārvalsts tiesas nolēmuma par drošības līdzekļu piemērošanu atzīšana un izpilde, nevar būt atzīšanas objekts.
Pastāvot šādiem lietas apstākļiem, atzīstams, ka apelācijas instances tiesa pamatoti noraidīja pieteikumu par Lietuvas Apelācijas Tiesas 2015.gada 19.janvāra nolēmuma atzīšanu un izpildi.
[8.3] Savukārt attiecībā uz blakus sūdzībā minētajiem argumentiem (sk. šā lēmuma 5.punktu), Civillietu departaments secina, ka tiem nav nekādas tiesiskas nozīmes.
Proti, tie vērsti uz hipotētiskiem apsvērumiem, ja gadījumā tiesa atteiktu atzīt ārvalsts tiesas nolēmumu sakarā ar atbildētājas neuzaicināšanu uz tiesas sēdi, nevis, kā konkrētajā gadījumā, kad apelācijas instances tiesa atzina, ka šāds tiesas nolēmums nevar būt par atzīšanas objektu.
Pamatojoties uz Civilprocesa likuma 448.panta pirmās daļas 1.punktu, Augstākās tiesas Civillietu departaments
nolēma
Atstāt negrozītu Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas 2015.gada 9.jūlija lēmumu, bet AS „Ina Trade” blakus sūdzību noraidīt.
Lēmums nav pārsūdzams.

Tiesību aktu un nolēmumu rādītājs

Civilprocesa likuma 77.nodaļu „Ārvalstu tiesu nolēmumu atzīšana” (636-644.5p.)

Civilprocesa likuma 5.panta pirmā, otrā un trešā daļa

1992.gada 11.novembra Līgums par tiesisko palīdzību un tiesiskajām attiecībām starp Latvijas Republiku, Igaunijas Republiku un Lietuvas Republiku

2012.gada 12.decembra Regulas (ES) Nr.1215/2012 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās (pārstrādāta versija)
1.panta otrās daļas d) apakšpunkts
66.panta 1.punkts, 2.punkts
69.pants
80.pants
81.pants

Atceltās 2000.gada 22.decembra Padomes Regulas (EK) Nr.44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās 1.pants

Eiropas Savienības Tiesas 2009.gada 10.septembra sprieduma lietā Nr. C-292/08 - German Graphics Graphische Maschinen GmbH v Alice van der Schee. ECLI:EU:C:2009:544 18.-19.punkti

1998.gada 17.novembra sprieduma lietā Nr. C-391/95 Van Uden, 30.punkts

1982.gada 31.marta sprieduma lietā 25/81 C.H.W./G.J.H.., l 12.punkts, rezolutīvās daļas 2.punkts

1979.gada 27.marta sprieduma lietā 143/78 - Jasques de Cavel v Louise de Cavel 9.punkts;

Lietuvas Apelācijas Tiesas 2015.gada 19.janvāra nolēmums lietā Nr. 2A-240-186/2015