Tiesas sprieduma tvērums

Latvijas Republikas Augstākās tiesas
Civillietu departamenta
2016. gada 16. maija
LĒMUMS
Lieta Nr. C02040712
SKC–1860/2016
Latvijas Republikas Augstākās tiesas Civillietu departaments šādā sastāvā:
tiesnesis A.Strupišs 
tiesnese V.Cīrule 
tiesnese I.Lauka
rakstveida procesā izskatīja AS „Reverta” blakus sūdzību par Augstākās tiesas Civillietu tiesu palātas 2015.gada 29.decembra lēmumu, ar kuru noraidīts AS „Reverta” pieteikums par papildsprieduma taisīšanu civillietā AS „Reverta” prasībā pret [pers. A] un [pers. B] par parāda piedziņu un piedziņas vēršanu uz laulāto kopīgas mantas daļu un [pers. B] pretprasībā par nekustamo īpašumu atzīšanu par atsevišķo mantu.
Augstākās tiesas Civillietu departaments
konstatēja
[1] AS „Reverta” 2012.gada 24.jūlijā cēlusi Kurzemes apgabaltiesā prasību, vēlāk to precizējot, pret [pers. A] un [pers. B], kurā lūgusi:
- piedzīt no [pers. A] kā galvotāja parādu 1 715 693,42 Ls, kas ir neatmaksātā aizdevuma pamatsumma 1 022 792,87 Ls, nesamaksātie procenti par aizdevuma lietošanu no 2009.gada 25.novembra līdz 2010.gada 28.jūnijam 48 382,13 Ls, līgumsods par aprēķināto procentu maksājumu kavējumu no 2012.gada 26.aprīļa līdz 2010.gada 28.jūnijam 5933,75 Ls, nokavējuma procenti par aizdevuma atmaksas termiņa kavējumu no 2010.gada 29.jūnija līdz 2010.gada 28.okotbrim 638 584,67 Ls;
- noteikt tiesības saņemt no [pers. A] likumiskos 6% gadā no neatmaksātās aizdevuma pamatsummas par laiku līdz sprieduma izpildei;
- noteikt tiesības piedziņas neiespējamības vai daļējas iespējamības gadījumā, vērst piedziņu uz ½ domājamo daļu no [pers. B] piederošajiem nekustamajiem īpašumiem [27 nekustamo īpašumu adreses] kā uz [pers. A] daļu laulāto kopmantā;
-	iedzīt solidāri no [pers. A] un [pers. B] tiesāšanās izdevumus.
[2] [pers. B] 2012.gada 15.novembrī iesniegusi tiesā pretprasību, kurā lūgusi atzīt par viņas atsevišķo mantu un atsvabināt no iespējamās piedziņas [pers. A] saistību izpildei šādus nekustamos īpašumus: [27 nekustamo īpašumu adreses].
[3] Ar Kurzemes apgabaltiesas 2013.gada 23.janvāra spriedumu no [pers. A] AS „Reverta” labā piedzīti 1 715 693,42 Ls, kas ir neatmaksātā aizdevuma pamatsumma 1 022 792,87 Ls, procenti par aizdevuma lietošanu par laiku no 2009.gada 25.novembra līdz 2010.gada 28.jūnijam 48 382,13 Ls, līgumsods par aprēķināto procentu maksājumu kavējumiem par laiku no 2010.gada 26.aprīļa līdz 2010.gada 28.jūnijam 5933,75 un nokavējuma procenti par aizdevuma atmaksas termiņa kavējumu par laiku no 2010.gada 29.jūnija līdz 2010.gada 28.oktobrim 638 584,67, atzīstot AS „Reverta” tiesības par laiku līdz sprieduma izpildei saņemt likumiskos 6% gadā no nesamaksātās parāda summas. No [pers. A] AS „Reverta” labā piedzīti tiesāšanās izdevumi 3103,35 Ls. Noraidīta AS „Reverta” prasība par tiesību atzīšanu parāda piedziņas neiespējamības vai daļējas piedziņas no [pers. A] gadījumā vērst piedziņu uz ½ domājamo daļu no [pers. B] saskaņā ar laulības līgumu piederošiem nekustamiem īpašumiem. Noteikts, ka ar sprieduma spēkā stāšanās brīdi atcelts prasības nodrošinājums – ķīlas tiesības atzīmes, kas [pers. B] piederošiem nekustamiem īpašumiem uzliktas ar Kurzemes apgabaltiesas Civillietu tiesu kolēģijas tiesneša 2012.gada 10.augusta lēmumu. Noraidīta [pers. B] pretprasība par laulības līgumā norādīto nekustamo īpašumu atzīšanu par [pers. B] atsevišķo mantu.
Spriedums daļā, ar kuru no [pers. A] AS „Reverta” labā piedzīti 1 715 693,42 Ls, tiesāšanās izdevumi 3103,35 Ls un AS „Reverta” atzītas tiesības par laiku līdz sprieduma izpildei saņemt likumiskos 6% gadā no nesamaksātās parāda summas, apelācijas kārtībā nav pārsūdzēts un ir stājies likumīgā spēkā.
[4] Par spriedumu daļā, ar kuru prasība noraidīta, AS „Reverta” iesniegusi apelācijas sūdzību, bet par spriedumu daļā, ar kuru pretprasība noraidīta [pers. B] iesniegusi pretapelācijas sūdzību.
[5] Civillietu tiesu palāta ar 2015.gada 24.septembra spriedumu nospriedusi:
„AS „Reverta” prasību apmierināt un atzīt parāda neiespējamības vai daļējas piedziņas gadījumā no [pers. A], pēc Kurzemes apgabaltiesas Civillietu kolēģijas 2013.gada 23.janvāra sprieduma vērst piedziņu uz ½ [pers. B] saskaņā ar laulības līgumu piederošiem nekustamiem īpašumiem.
[Pers. B] pretprasību par laulības līgumā norādīto nekustamo īpašumu atzīšanu par [pers. B] atsevišķo mantu noraidīt.
Piedzīt no [pers. B], personas kods [..], ar lietas izskatīšanu saistītos izdevumus 6,17 EUR.”
[6] AS „Reverta” 2015.gada 30.oktobrī, pamatojoties uz Civilprocesa likuma 436.panta pirmās daļas 1. un 3.punktu, iesniegusi tiesā pieteikumu par papildsprieduma taisīšanu lietā, norādot, ka sprieduma rezolutīvajā daļā nav norādīti konkrēti [pers. B] piederošie nekustamie īpašumi, uz kuriem tiesa atzinusi AS „Reverta” tiesības vērst piedziņu, ja piedziņa no [pers. A] ir daļēji iespējama vai neiespējama, kā arī tiesa nav izlēmusi par tiesāšanās izdevumu atlīdzināšanu prasītājai.
[7] Augstākās tiesas Civillietu tiesu palāta 2015.gada 29.decembrī taisījusi lietā papildspriedumu, kurā no [pers. B] AS „Reverta” labā piedzīti tiesas izdevumi 1851,23 EUR.
[8] Ar Augstākās tiesas Civillietu tiesu palātas 2015.gada 29.decembra lēmumu atteikts lietā taisīt papildspriedumu rezolutīvajā daļā nosakot, ka AS „Reverta” ir tiesības parāda neiespējamības vai daļējas piedziņas gadījumā no [pers. A] pēc Kurzemes apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas 2013.gada 23.janvāra sprieduma vērst piedziņu uz ½ [pers. B] saskaņā ar laulības līgumu piederošiem nekustamiem īpašumiem: [27 nekustamo īpašumu adreses].
Lēmums pamatots ar šādiem argumentiem.
[8.1] Augstākās tiesas Civillietu tiesu palātas 2015.gada 24.septembra sprieduma rezultatīvajā daļā noteikts, ka AS „Reverta” ir tiesības parāda neiespējamības vai daļējas piedziņas gadījumā no [pers. A] pēc Kurzemes apgabaltiesas Civillietu kolēģijas 2013.gada 23.janvāra sprieduma vērst piedziņu uz ½ [pers. B] saskaņā ar laulības līgumu piederošiem nekustamiem īpašumiem. Savukārt nekustamie īpašumi, kas norādīti 2009.gada 8.jūlijā starp [pers. A] un [pers. B] noslēgtajā laulības līgumā ir tie paši, uz kuriem prasītāja AS „Reverta” lūgusi tiesu atļaut vērst piedziņu parāda neiespējamības vai daļējas piedziņas gadījumā no [pers. A].
[8.2] Ar Civillietu tiesu palātas 2015.gada 24.septembra spriedumu jau ir noteiktas AS „Reverta” tiesības parāda neiespējamības vai daļējas piedziņas gadījumā no [pers. A] vērst piedziņu uz ½ [pers. B] piederošajiem īpašumiem, kas norādīti prasības pieteikumā un apelācijas sūdzībā, līdz ar to papildsprieduma taisīšana lietā atsakāma.
[9] Par minēto lēmumu blakus sūdzību iesniegusi AS „Reverta”, lūdzot lēmumu atcelt un jautājumu nodot jaunai izskatīšanai.
Blakus sūdzībā norādīts, ka nav pamatots tiesas atzinums, ka ar Augstākās tiesas Civillietu tiesu palātas 2015.gada 24.septembra spriedumu jau ir noteiktas AS „Reverta” tiesības parāda neiespējamības vai daļējas piedziņas gadījumā no [pers. A] vērst piedziņu uz ½ [pers. B] piederošajiem īpašumiem, kas norādīti prasībā un apelācijas sūdzībā. Sprieduma rezolutīvajā daļā nav norādīti konkrēti [pers. B] piederošie nekustamie īpašumi, uz kuriem AS „Reverta” atzītas tiesības vērst piedziņu, neievērojot Civilprocesa likuma 193.panta sesto daļu. Rezolutīvajā daļā bija jānorāda AS „Reverta” prasījums tādā redakcijā, kā to lūgusi prasītāja.
Nenorādot konkrētus [pers. B] piederošos nekustamos īpašumus, uz kuriem atzītas AS „Reverta” tiesības vērst piedziņu, kļūst neiespējama arī sprieduma izpilde. Saskaņā ar Civilprocesa likuma 543.panta pirmo daļu izpildu rakstā cita starpā tiek norādīta nolēmuma rezolutīvā daļa un zvērināts tiesu izpildītājs piespiedu izpildi veic, ievērojot sprieduma rezolutīvo daļu, nevis starp pusēm noslēgtos līgumus, proti, laulības līgumu. Tādēļ būtiski ir taisīt papildspriedumu, kurā tiktu noteikti konkrēti [pers. B] piederoši nekustamie īpašumi, uz kuriem prasītājai atzītas tiesības vērst piedziņu.
[10] Augstākās tiesas Civillietu departamentā saņemti [pers. B] paskaidrojumi par AS „Reverta” blakus sūdzību, kuros atbildētāja lūgusi blakus sūdzību noraidīt, jo no prasītājas pieteikuma par papildsprieduma taisīšanu izriet, ka tā lūgusi tiesai taisīt jaunu spriedumu, nevis papildspriedumu.

[11] Pārbaudījis lietas materiālus un apsvēris blakus sūdzībā norādītos argumentus, Civillietu departaments atzīst, ka Augstākās tiesas Civillietu tiesu palātas 2015.gada 29.decembra lēmums atceļams un jautājums nododams jaunai izskatīšanai, turpmāk minēto apsvērumu dēļ.
Saskaņā ar Civilprocesa likuma 193.panta sesto daļu sprieduma rezolutīvajā daļā norāda tiesas nolēmumu par prasības pilnīgu vai daļēju apmierināšanu vai par tās pilnīgu vai daļēju noraidīšanu, atsevišķi uzrādot prasījumus, kuri tiek apmierināti un kuri tiek noraidīti, un sprieduma būtību.
Kā atzīts tiesību doktrīnā, tiesai ar spriedumu jānodibina noteiktība strīdus tiesiskajās attiecībās, jānosaka pušu savstarpējās tiesības un pienākumi, jānovērš personu subjektīvo tiesību un ar likumu aizsargāto interešu aizskārumi un pārkāpumi. Tāpēc tiesas spriedumam jābūt kategoriskam. Tas nozīmē, ka tajā jābūt noteikti un nepārprotami izteiktai tiesas attieksmei pret prasību – vai tā tiek pilnīgi vai daļēji apmierināta, vai arī noraidīta. Ja prasība tiek apmierināta, tad spriedumā konkrēti un skaidri jānorāda, kas par labu prasītājam tiek piespriests (manta vai nauda), kādas viņa tiesības tiek atzītas, kādi pienākumi tiek uzlikti atbildētājam. Sprieduma kategoriskums attiecas galvenokārt uz tā rezolutīvo daļu (sk. Civilprocesa likuma komentāri. I daļa (1.-28.nodaļa). Otrais papildinātais izdevums. Sagatavojis autoru kolektīvs. Prof. K.Torgāna zinātniskajā redakcijā. – Rīga: Tiesu namu aģentūra, 2016, 511.lpp).
Atbilstoši Civilprocesa likuma 436.panta pirmās daļas 1.punktam apelācijas instances tiesa var pēc savas iniciatīvas vai pēc lietas dalībnieka pieteikuma taisīt papildspriedumu, ja nav taisīts spriedums par kādu no prasījumiem, kas ir bijis apelācijas instances tiesas izskatīšanas priekšmets.
Civillietu tiesu palāta atteikusies taisīt papildspriedumu lietā, uzskatot, ka Civillietu tiesu palātas 2015.gada 24.septembra spriedumu jau ir noteiktas AS „Reverta” tiesības parāda neiespējamības vai daļējas piedziņas gadījumā no [pers. A] vērst piedziņu uz ½ [pers. B] piederošajiem īpašumiem, kas norādīti prasības pieteikumā un apelācijas sūdzībā.
No lietas materiāliem redzams, ka AS „Reverta” cēlusi prasību par parāda piedziņu pret [pers. A] un par tiesībām parāda piedziņas neiespējamības vai daļējas iespējamības gadījumā vērst piedziņu uz ½ domājamo daļu no [pers. B] piederošajiem īpašumiem.
Prasības pieteikumā konkrēti norādīts, kādi nekustamie īpašumi pieder [pers. B], un uz kādu daļu atzīstamas tiesības vērst piedziņu.
Augstākās tiesas Civillietu tiesu palātas 2015.gada 24.septembra sprieduma rezolutīvajā daļā nav precīzi norādīts, uz kādu no [pers. B] piederošiem nekustamajiem īpašumiem ½ domājamo daļu AS „Reverta” noteiktas tiesības vērst piedziņu. Ir tikai atsauce uz laulības līgumu.
Piekrītot iepriekš minētajai tiesību doktrīnas atziņai, Civillietu departaments norāda, ka doktrīnā minēto iemeslu dēļ, Civilprocesa likuma 193.panta sestās daļas noteikumi ir iztulkojami tādējādi, ka prasības apmierināšanas gadījumā sprieduma rezolutīvajā daļā ir prasības robežās jāidentificē prasības priekšmets tādā pakāpē, kas nodrošina sprieduma rezolutīvās daļas pašpietiekamību sprieduma izpildei bez prasības priekšmetu identificējošu papildus dokumentu pievienošanas tam.
Šajā gadījumā prasītājs lūdzis vērst piedziņu uz konkrētiem nekustamiem īpašumiem, kas pieder [pers. B], taču spriedums par šādu prasības priekšmetu faktiski nav taisīts, jo sprieduma rezolutīvajā daļā tiesa atsaukusies uz neidentificētu laulības līgumu, neatšifrējot līgumā ietvertos nekustamos īpašumus. Līdz ar to sprieduma izpilde var kļūt apgrūtināta.
Tādēļ Civillietu departaments secina, ka Civillietu tiesu palāta nav ņēmusi vērā, ka sprieduma rezolutīvajā daļā bija jānorāda konkrēti nekustamie īpašumi, kuri pieder [pers. B], un uz kuru daļu atzīstamas tiesības vērst piedziņu, kā tas lūgts prasībā. Līdz ar to pārsūdzēto lēmumu nevar atzīt par likumīgu un pamatotu, tādēļ tas atceļams un jautājums nododams jaunai izskatīšanai.
Pamatojoties uz Civilprocesa likuma 448.panta pirmās daļas 2.punktu, Civillietu departaments
nolēma
Atcelt Augstākās tiesas Civillietu tiesu palātas 2015.gada 29.decembra lēmumu un nodot jautājumu jaunai izskatīšanai.
Lēmums nav pārsūdzams.

Normatīvo aktu saraksts
Civilprocesa likuma 193.panta sestā daļa
436.panta pirmās daļas 1.punkts
448.panta pirmās daļas 2.punkts