Jēdziena „mantot aicinātais” tvērums Civillikuma 698.panta izpratnē

Latvijas Republikas Augstākās tiesas
Civillietu departamenta
2016. gada 2. augusts
LĒMUMS
Lieta Nr. C04059415
SKC–2078/2016

Latvijas Republikas Augstākās tiesas Civillietu departaments šādā sastāvā:
tiesnesis referents I.Bisters
tiesnese A.Briede 
tiesnese M.Zāģere
rakstveida procesā izskatīja zvērinātas notāres Skaidrītes Krūmiņas blakus sūdzību par Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas 2016.gada 2.februāra lēmumu, ar kuru daļēji apmierināta [pers. A] sūdzība par zvērinātas notāres Skaidrītes Krūmiņas rīcību.
Augstākās tiesas Civillietu departaments
konstatēja
[1] [Pers. C] ar 2013.gada 25.martā sastādītu publisko testamentu četrus nekustamos īpašumus kā legātu novēlējusi savam dēlam [pers. B]. Naudas līdzekļus bankās [pers. C] legāta veidā līdzīgās daļās novēlējusi dēlam [pers. B] un mazdēlam [pers. A]. Par legatāra [pers.B] substitūtu un pēcmantinieku [pers. C] iecēlusi mazdēlu [pers. A].
[Pers. C]mantojums atklājies 2014.gada 29.novembrī.
Zvērināta notāre Skaidrīte Krūmiņa, pamatojoties uz [pers. B] 2015.gada 22.janvāra iesniegumu par [pers. C] mantojuma pieņemšanu, izsludināšanu, pēdējās gribas rīkojuma nolasīšanu, atzīšanu par spēkā stājušos un apstiprināšanu mantojuma tiesībās pēc likuma, uzsākusi [pers. C]mantojuma lietu.
Zvērināta notāre 2015.gada 28.janvārī nosūtījusi [pers. A]uzaicinājumu izteikt gribu pieņemt [pers. C] novēlēto legātu un mantojumu kā pēcmantiniekam (pēclegatāram) trīs mēnešu laikā no sludinājuma par [pers. C] mantojuma atklāšanos publicēšanas „Latvijas Vēstnesī”. Uzaicinājumā norādīts, uz kāda pamata [pers. A] aicināts gribu izteikt. Tāpat [pers. A] paziņots par pēdējās gribas rīkojuma akta nolasīšanas vietu un laiku, kā arī viņam darītas zināmas Civillikuma 698.pantā paredzētās sekas, ja termiņš gribas izteikumam tiks palaists garām, nepārtraucot klusēšanu.
[Pers. A] uzaicinājumu saņēma 2015.gada 4.februārī, bet gribu līdz sludinājumā norādītajam termiņam neizteica.
[Pers. B], izteicis gribu pieņemt [pers. C] atstāto mantojumu, mantojuma apliecību nav saņēmis, jo 2015.gada 3.jūlijā miris.
[2] [Pers. A] zvērinātai notārei Skaidrītei Krūmiņai 2015.gada 26.oktobrī iesniedza pie zvērinātas notāres Zanes Arnštreitas 2015.gada 23.oktobrī sagatavotu iesniegumu par [pers. C] mantojuma pieņemšanu, apstiprināšanu mantojuma tiesībās un pēdējās gribas rīkojuma akta stāšanos likumīgā spēkā. Tajā [pers. A], apstiprinot mantojuma atrašanos viņa faktiskā valdījumā, lūdzis apstiprināt viņu mantojuma tiesībās kā pēcmantinieku uz [pers. C] atstāto mantojumu – nekustamo īpašumu /adrese/ (kadastra numurs [..]), nekustamo īpašumu [adrese 1] (kadastra numurs [..]), un naudas līdzekļiem, kas atrodas AS ,,Swedbank” un AS ,,Citadele”.
Zvērināta notāre Skaidrīte Krūmiņa 2015.gada 27.oktobrī sniegusi atbildi uz [pers. A]mantošanas iesniegumu, ar kuru pēc būtības atteikusi izpildīt notariālo darbību – atzīt par stājušos likumīgā spēkā [pers. C] pēdējās gribas rīkojuma aktu attiecībā uz [pers. A] iecēlumu par legatāru un pēclegatāru (pēcmantinieku), jo [pers. A]gribu pieņemt mantojumu kā legatārs un pēclegatārs uzaicinājumā noliktajā termiņā nav izteicis, citiem vārdiem, mantojumu atraidījis.
Notāres lēmums pamatots ar Civillikuma 698.pantu un Ministru kabineta 2008.gada 4.augusta noteikumu Nr.618 ,,Noteikumi par mantojuma reģistra un mantojuma lietu vešanu” 97.punktu.
[3] [Pers. A] Notariāta likuma 205.pantu kārtībā Rīgas apgabaltiesā 2015.gada 25.novembrī iesniedzis sūdzību, kurā lūdza zvērinātas notāres rīcību – atteikumu pieņemt mantojuma pieteikumu – atzīt par nepamatotu, kā arī uzdot zvērinātai notārei pieņemt [pers. A] 2015.gada 23.oktobra iesniegumu par mantojumu un uzdot zvērinātai notārei apstiprināt [pers. A] mantojuma tiesībās, izsniedzot mantojuma apliecību [pers. C] mantojuma lietā.
Sūdzībā norādīts, ka Latvijas Zvērinātu notāru padome rekomendācijā notāriem (l.l.19.) par vienotu praksi mantojuma pieņemšanas termiņu un mantojuma atklāšanās izsludināšanā, atzinusi, ka situācijā, kad mantinieks apliecina, ka mantojums noteiktajā termiņā atradās viņa faktiskajā valdījumā, mantinieks ir apstiprināms mantojuma tiesībās arī gadījumos, kad viņš mantošanas iesniegumu iesniedz pēc mantojuma pieņemšanas termiņa beigām, ja vēl nav izsniegta neviena mantojuma apliecība.
[Pers. C] mantojums pēc viņas nāves atradās [pers. A] faktiskajā valdījumā. Viņš nekad vecmāmiņas mantojumu nav atraidījis. Ņemot vērā faktu, ka [pers. C] mantojuma lietā neviena mantojuma apliecība nav izsniegta un [pers. A] pēc sava tēva [pers. B] nāves kā pēcmantinieks laikus iesniedzis zvērinātai notārei mantošanas iesniegumu, notāres rīcība, atsakoties apstiprināt [pers. A] mantojuma tiesībās uz [pers. C] atstāto mantojumu, ir nepamatota.
[4] Paskaidrojumos par sūdzību zvērināta notāre atsaukusies uz Civillikuma 698.pantu un Ministru kabineta 2008.gada 4.augusta noteikumu Nr.618 ,,Noteikumi par mantojuma reģistra un mantojuma lietu vešanu” 97.punktu, norādot, ka [pers. A] pretēji Civillikuma 698.panta prasībām notāres norādītajā termiņā nav paudis gribu pieņemt viņam piekritīgo legātu. Sekas šādai rīcība ir legāta atraidīšana, kas nozīmē, ka [pers. B] mantojuma masa mantos nepieņēmušajam legatāram [pers. A] novēlēto mantojuma priekšmetu, kā arī ir brīva no pienākuma izdot mantojuma priekšmetu pēclegatāram.
[5] Ar Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas 2016.gada 2.februāra lēmumu sūdzība apmierināta daļēji. Zvērinātas notāres rīcība, ar kuru atteikts izpildīt notariālo darbību – pieņemt mantojuma pieteikumu – atzīta par nepareizu, bet sūdzība daļā, ar kuru lūgts uzdot zvērinātam notāram veikt noteiktas darbības, noraidīta.
No zvērinātas notāres par labu sūdzības iesniedzējam piedzīti tiesāšanās izdevumi 171,34 EUR, kas sastāv no valsts nodevas par sūdzības iesniegšanu 21,34 EUR un izdevumiem par juridisko palīdzību 150,00 EUR apmērā.
Lēmums daļā, ar kuru sūdzība apmierināta, pamatots ar šādiem argumentiem.
[5.1] Zvērinātas notāres atteikums izpildīt notariālās darbības balstās uz trīs apsvērumiem:
1) nav pievienoti radniecību ar mantojuma atstājēju apstiprinoši dokumenti;
2) iesniedzējs nav ieradies uz testamenta nolasīšanu;
3) nav izteicis gribu pieņemt mantojumu uzaicinājumā norādītajā termiņā.
[5.2] Mantošanas pieteikumu [pers. A] sniedzis kā legatārs un pēcmantinieks, kura personas kods ļauj viņu identificēt kā testamentā norādīto personu. Apsvēruma trūkuma dēļ, kādēļ radniecību apliecinošo dokumentu neesība rada šķērsli mantošanas iesnieguma pieņemšanai, atteikuma pamatojums ir formāls, kas nesamērīgi ierobežo tiesības.
[5.3] Fakts, ka [pers. A] nav ieradies uz testamenta nolasīšanu, nevar būt pamats atteikumam pieņemt mantojuma iesniegumu, jo likums neparedz pienākumu ierasties.
[5.4] Atbilstoši Ministru kabineta 2008.gada 4.augusta noteikumu Nr.618 ,,Noteikumi par mantojuma reģistra un mantojuma lietu vešanu” 97.punktam, uz kuru pamatots notariālo darbību izpildes atteikums, uzskatāms, ka mantot aicinātais mantojumu atraidījis, nepārtraucot klusēšanu, vien tad, ja uzaicinājums noticis Civillikuma 698.panta kārtībā.
Civillikuma 698.pants paredz notāra pienākumu nolikt termiņu, lai mantot aicinātais izteiktu gribu pieņemt mantojumu, kad to prasa persona, kurai tieši pēc viņa ir tiesības uz mantojumu (piemēram, substitūts vai pēcmantinieks). Ņemot vērā testamenta 4.punktā noteikto, par substitūtu un pēcmantinieku iecelts vienīgi [pers. A], tāpēc nav konstatējama neviena persona, kura Civillikuma 698.panta izpratnē varētu prasīt, lai mantot aicinātais izteiktu savu gribu. Līdz ar to tiesa nekonstatē Civillikuma 698.pantā noteikto pamatu prezumpcijai, ka [pers. A] būtu atraidījis testamentā norādīto mantojumu. Notāres atteikums pieņemt mantojuma iesniegumu ir nepareizs.
[6] Blakus sūdzību par Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesu kolēģijas 2016.gada 2.februāra lēmumu sūdzības apmierinātajā daļā iesniedza zvērināta notāre Skaidrīte Krūmiņa, lūdzot to atcelt un [pers. A] sūdzību par notāres 2015.gada 27.oktobra rīcību noraidīt.
Sūdzība pamatota ar šādiem argumentiem:
[6.1] tiesas secinājums par [pers. C] mantojuma lietas aktualitāti ir maldīgs. Jau rakstveida paskaidrojumos tiesai tika norādīts, ka lietā iestājušās Civillikuma 698.pantā noteiktās sekas – [pers. A] atraidītais mantojums piekrīt [pers. B] mantojuma masai, kas ir brīva no pienākuma izdot to pēclegatāram. Par tiesībām saņemt visu [pers. C] atstāto mantojumu ir informēta [pers. B] mantiniece, kura 2015.gada 14.septembrī iesniegusi pierādījumus par [pers. B] mantojuma pieņemšanu;
[6.2] lietas materiāliem neatbilstošs ir tiesas slēdziens, novērtējot notāres 2015.gada 27.oktobra rīcību kā atteikumu pieņemt [pers. A] mantošanas iesniegumu. Notāre, pamatojoties uz Civillikuma 698.pantu un Ministru kabineta 2008.gdada 4.augusta noteikumu Nr.618 ,,Noteikumi par mantojuma reģistru un mantojuma lietu vešanu” 97.punktu, atteicās izpildīt iesniegumā izteiktos lūgumus, tostarp atzīt par stājušos likumīgā spēkā [pers. C] pēdējās gribas rīkojuma aktu attiecībā uz [pers. A] iecēlumu par legatāru un pēclegatāru, taču iesniegums tika pieņemts un atrodas mantojuma lietas materiālos. Citiem vārdiem sakot, notāres rīcība attiecas uz [pers. A] iecēlumu par legatāru un pēclegatāru, nevis uz iesnieguma pieņemšanu;
[6.3] tiesa nepamatoti sašaurinoši tulkojusi Civillikuma 698.pantu un nākusi pie kļūdaina slēdziena, ka lietas apstākļi nedod pamatu tā piemērošanai.
Zvērināta notāra aicinājums izteikt gribu par mantojuma pieņemšanu vai atraidīšanu ir būtisks procesuālais instruments, lai mantojuma lietā noskaidrotu iespējamo mantinieku loku un attieksmi pret mantojuma pieņemšanu.
Persona, kas vērsusies pie zvērināta notāra ar lūgumu uzaicināt mantiniekus, kas aicināti mantot pirms viņa, iegūst tiesības uz to personu atraidīto mantojumu, tā daļu vai legātu. Civillikuma 698.pants piemērojams arī tad, kad aicinātājs kā mantinieks iegūst tiesības pilnībā rīkoties ar visu mantojumu, ja legatārs, nepārtraucot klusēšanu, atraida ar testamentu tam novēlēto legātu.
Iztulkojot minēto normu kopsakarā ar Civillikuma 782.pantu, secināms, ka nav svarīgi, vai lūguma par pārējo mantinieku uzaicināšanu ir izteicis substitūts, pēcmantinieks vai līdzmantinieks, kuram piekrīt atraidītais mantojums. Civillikuma 698.pants attiecināms uz visiem lūguma par mantinieku uzaicināšanu izteicējiem, neskatoties uz to, ka normā visas tiesīgās personas aiz vārdiem ,,kā piemēram” nav uzskaitītas. Proti, Civillikuma 698.pants attiecas arī uz legatāriem;
[6.4] tiesa zvērinātu notāri nepamatoti pielīdzinājusi atbildētājam civilprocesā un piedzinusi tiesāšanās izdevumus. Saskaņā ar Notariāta likuma 5.pantu un 5.1panta pirmo daļu notārs par rīcības, kas veikta valsts deleģētā uzdevuma – notariālo lietu vešana – ietvaros, rezultātā radītiem zaudējumiem neatbild personīgi.

[7] Pārbaudījis lietas materiālus un apsvēris blakus sūdzībā norādītos argumentus, Civillietu departaments atzīst, ka pārsūdzētais lēmums atceļams un jautājums par [pers. A]sūdzību izlemjams pēc būtības, šo sūdzību noraidot.
[7.1] Saskaņā ar Civillikuma 698.pantu notārs noliek termiņu mantot aicinātam arī tad, kad tās personas, kurām tieši pēc viņa ir tiesība uz mantojumu, kā, piemēram, substitūts vai pēcmantinieks, prasa, lai viņš izteic savu gribu. Bet, ja šādā gadījumā mantot aicinātais līdz šā termiņa notecējumam savu gribu neizteic, tad atzīstams, ka viņš mantojumu atraidījis.
Civillietu departaments par pamatotiem atzīst blakus sūdzības iesniedzējas argumentus, ka Civillietu tiesas kolēģija šajā pantā ietverto personu loku (personas, kurām tieši pēc viņa ir tiesība uz mantojumu) sašaurinājusi līdz ar likuma paskaidrojumā „kā, piemēram, substitūts vai pēcmantinieks” norādīto. Civillikuma 698.pants saprotams tādējādi, ka ne tikai substitūts vai pēcmantinieks var būt tās personas, kurām tieši pēc mantot aicinātā ir tiesība uz mantojumu. Par tādu var būt arī mantinieks, kuram piekrīt mantojums, ja pirms viņa mantot aicinātais mantojumu atraidītu. Tāda pati situācija var veidoties līdzmantinieku attiecībās, kad līdz ar atraidījumu viena līdzmantinieka mantojuma daļa uz pieauguma tiesības pamata piekrīt citam, kā arī tad, ja mantiniekam piekrīt mantojuma priekšmets, kura pieņemšanu atraidījis legatārs.
Lai gan legatārs nav mantinieks, Civillikuma 698.panta izpratnē jēdziens „mantot aicinātais” attiecināms ne tikai uz mantinieku, bet arī uz legatāru, kuram ir tiesības uz viņam piešķirto mantojuma priekšmetu. Griba pieņemt legātu viņam jāizsaka tādos pašos termiņos un kārtībā, kāda noteikta mantiniekiem, mantojumu pieņemot, jo legāts ar novēlējumu nekļūst par legatāra mantas sastāvdaļu. Legatārs var pēc savas gribas viņam piekritušo legātu vai nu pieņemt vai atraidīt, kā to nosaka Civillikuma 530.pants.
Jāņem vērā, ka noteikumi par pēcmantinieka iecelšanu (CL 486.‑493.pants) piemērojami arī legātiem, kā to nosaka Civillikuma 486.panta trešā daļa. Tas nozīmē, ka pēclegatāram piekrīt tiesības nevis uz legatāra, bet gan uz testatora (mantojuma atstājēja) mantojuma atsevišķu priekšmetu. Mantojuma atstājēja testaments ar legatāra un pēclegatāra iecēlumu spēkā stājas tikai vienu reizi un gribas izteikuma pienākums pēc uzaicinājuma attiecas gan uz legatāru, gan pēclegatāru. Ja kāds no viņiem vai abi piekritīgo legātu atraida, testaments stājas spēkā ar grozījumu, izslēdzot no tā attiecīgi legatāra vai pēclegatāra iecēlumu (sal. Krauze R., Gencs Z. Civillikuma komentāri. Mantojuma tiesības (382.‑840.pants). Rīga: Mans īpašums, 1997, 10.-103.lpp.).
[7.2] Lietā nav strīda par to, ka [pers. C] mantojuma lieta uzsākta pēc [pers. B] 2015.gada 22.janvāra iesnieguma par [pers. C] mantojuma pieņemšanu, izsludināšanu, pēdējās gribas rīkojuma nolasīšanu, atzīšanu par spēkā stājušos un apstiprināšanu mantojuma tiesībās pēc likuma.
Ar šo iesniegumu, [pers. B] izteica gribu pieņemt ar testamentu novēlētos legātus, ka arī izteica gribu pieņemt [pers. C] mantojumu uz likuma pamata attiecībā uz visu pārējo mantojumu, ko testaments neaptver. Šis gribas izteikums attiecas arī uz mantojuma priekšmetu, kas atbrīvotos, ja testamentā ieceltais legatārs kaut kāda iemesla dēļ atkristu (CL 818.panta otrā daļa).
Lietā netiek apstrīdēts, ka [pers. A] zvērinātas notāres 2015.gada 28.janvāra uzaicinājumu saņēma 2015.gada 4.februārī, bet gribu pieņemt [pers. C] mantojuma priekšmetus kā legatārs un pēclegatārs, pārtraucot klusēšanu, līdz uzaicinājumā norādītajam termiņam neizteica. Uzaicinājumā ir norādīts, uz kāda pamata un kādā termiņā griba izsakāma, kā arī, kādas sekas iestāsies, ja klusēšana netiks pārtraukta.
Iepriekš konstatētais, kā atzīst Civillietu departaments, ļauj izdarīt secinājumu, ka zvērināta notāre 2015.gada 27.aktobrī pēc būtības atteikusi izpildīt notariālo darbību – atzīt par stājušos likumīgā spēkā [pers. C] pēdējās gribas rīkojuma aktu attiecībā uz [pers. A] iecēlumu par legatāru un pēclegatāru. Notāres rīcība atbilst Civillikuma 698.pantā paredzētām sekām, jo [pers. A], neizsakot gribu, visu viņam novēlēto ir atraidījis un atraidītais mantojuma priekšmets pāriet [pers. C]likumiskajam mantiniekam, konkrētajā gadījumā [pers. B] mantojuma masai, kura ir brīva arī no saistības izdot [pers. C] mantojuma priekšmetus [pers. A] kā pēclegatāram.
Civillietu tiesas kolēģija kļūdaini uzskatījusi, ka zvērināta notāre atteikusi pieņemt [pers. A] iesniegumu, un ka notariālās darbības izpilde atteikta neierašanās uz testamenta nolasīšanu un pieteikumam nepievienoto radniecības dokumentu dēļ.
[7.3] Atsevišķos gadījumos, lai secinātu, vai mantot aicinātais mantojumu ir pieņēmis vai atraidījis (tas attiecas arī uz legatāra gribas izteikumu pieņemt legātu), būtiska nozīme ir faktiskajam valdījumam (CL 694.p.), bet Civillikuma 698.pants satur prezumpciju par mantojuma atraidīšanu gadījumā, ja mantot aicinātais neizteiks gribu pieņemt mantojumu, pārtraucot klusēšanu, vai legatārs neizteiks gribu pieņemt viņam piekritīgo legātu, kā tas ir šajā lietā, kur faktiskajam valdījumam nav nozīmes. Šādas atziņas ir izteiktas arī tiesību doktrīnā, kuru pareizību Civillietu departamentam nav pamata apšaubīt (sal. Zīle K. Mantojuma pieņemšanas un atraidīšanas jēdziens un nozīme mantojuma tiesībās. Tiesību Efektivitāte postmodernā sabiedrībā. Latvijas Universitātes 73.zinātniskās konferences raktu krājums. 2.papildinātais izdevums. Rīga: LU Akadēmiskais apgāds, 2015, 519-521.lpp).
Tāpēc noraidāmi [pers. A] apsvērumi, kas pamatoti ar apgalvojumu par [pers. C]mantojuma atrašanos viņa faktiskā valdījumā.
Jautājumā par [pers. A] tiesībām uz [pers. C]mantojumu, ņemot vērā iepriekš norādītos motīvus, nav nekādas nozīmes tam, vai [pers. B] ir vai nav izsniegta mantojuma apliecība.
[7.4] Izklāstīto argumentu kopums ļauj secināt, ka Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas lēmums pārsūdzētajā daļā kā nepamatots atceļams. Vienlaikus Civillietu departaments uzskata, ka nav lietderīgi lietu nodot jaunai izskatīšanai Rīgas apgabaltiesai, jo konstatētie faktiskie un tiesiskie apstākļi ļauj jautājumu izlemt pēc būtības, kā to nosaka Civilprocesa likuma 448.panta pirmās daļas 3.punkts. Proti, ņemot vērā izklāstītos argumentus par gribas pieņemt legātu neizteikšanas juridiskām sekām, Civillietu departaments nonāk pie secinājuma, ka sūdzība par zvērinātas notāres rīcību, ar kuru pēc būtības atteikts izpildīt notariālo darbību – atzīt par stājušos likumīgā spēkā [pers. C] pēdējās gribas rīkojuma aktu attiecībā uz [pers. A] iecēlumu par legatāru un pēclegatāru, ir noraidāma.
Rezolutīvā daļa
Pamatojoties uz Civilprocesa likuma 448.panta pirmās daļas 3.punktu, Augstākās tiesas Civillietu departaments
nolēma
Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas 2016.gada 2.februāra lēmumu atcelt, bet [pers. A]sūdzību par zvērinātas notāres Skaidrītes Krūmiņas rīcību noraidīt.
Lēmums nav pārsūdzams.

Tiesību aktu saraksts
Civillikuma 486.-493.pants
530.pants
694.pants
698.pants
818.panta otrā daļa