Kopīpašumā esošas ēkas dalītas lietošanas noteikšana

Latvijas Republikas Augstākās tiesas
Civillietu departamenta
2016. gada 16. novembra
SPRIEDUMS
Lieta Nr. C30533812
SKC–280/2016

Latvijas Republikas Augstākās tiesas Civillietu departaments šādā sastāvā:
tiesnesis referents I.Bisters
tiesnese I.Garda 
tiesnese M.Zāģere
izskatīja rakstveida procesā civillietu sakarā ar atbildētāju [pers. A], [pers. B] un [pers. C] kasācijas sūdzību par Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas 2013.gada 28.oktobra spriedumu [pers. E] prasībā pret [pers. A], [pers. B] un [pers. C] ar trešo personu [pers. D] par kopīpašuma lietošanas kārtības noteikšanu.
Aprakstošā daļa
[1] Ar Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas 1998.gada 27.maija spriedumu lietā Nr.C-1638/15 [pers. E] un [pers. D] atjaunotas īpašuma tiesības uz ½ domājamo daļu no nekustamā īpašuma – zemes un ēkas [adrese]. Īpašums sastāv no vienas 3-stāvu dzīvojamās ēkas un zemes gabala 1153 m2 platībā.
Starp nekustamā īpašuma kopīpašniekiem ([pers. E], [pers. D], [pers. F] un [pers. G]) 2005.gada 17.novembrī noslēgts nekustamā īpašuma [adrese], lietošanas kārtības līgums, kurā noteikta šāda lietošanas kārtība: nostiprināta koplietošanas tiesība par labu [pers. F] un [pers. G] uz 1.stāva dzīvokli Nr.1 un dzīvokļa Nr.2 daļu, visu 2.stāvu (dzīvokļi Nr.4, Nr.5 un Nr.6); nostiprināta koplietošanas tiesība par labu [pers. D] un [pers. E] uz 1.stāva dzīvokli Nr.3 un dzīvokļa Nr.2 daļu, visu 3.stāvu (dzīvokļi Nr.7, Nr.8 un Nr.9), kā arī nostiprināta koplietošanas tiesība [pers. F], [pers. G], [pers. D] un [pers. E] uz 3-stāvu dzīvojamās ēkas kāpņu telpu, bēniņiem, pagrabu un visu zemes gabalu 1153 m2 platībā.
[Pers. D] sev piederošo ¼ domājamo daļu no minētā īpašuma 2007.gada 29.novembrī uzdāvinājusi dēlam [pers. C] un mazmeitām [pers. A] un [pers. B] (pirms laulības C), kuru īpašuma tiesības (katram uz 1/12 domājamo daļu) nostiprinātas zemesgrāmatā 2008.gada 8.septembrī.
[2] 2012.gada februārī [pers. E] cēlusi tiesā prasību pret [pers. C], [pers. A] un [pers. B] par lietošanas kārtības noteikšanu ēkā [adrese], norādīdama, ka vēlas savā atsevišķā lietošanā iegūt 1.stāva dzīvokli Nr.3, 3.stāva dzīvokli Nr.7 un 3.stāva dzīvokļa Nr.8 daļu (visa telpa Nr.2 un Nr.4, daļa no telpas Nr.1 un Nr.3), savukārt atbildētāju atsevišķā lietošanā nodot 1.stāva dzīvokļa Nr.2 daļu, 3.stāva dzīvokli Nr.9 un 3.stāva dzīvokļa Nr.8 daļu (telpu Nr.1 un Nr.3 daļa), ieeju dzīvoklī Nr.8. atstājot koplietošanā.
Prasītājas norādītais lietošanas kārtības variants balstīts uz nekustamā īpašuma dalītas lietošanas kārtības līgumu, kas 2008.gada 19.martā noslēgts starp [pers. E] un viņas māsu [pers. D]. [Pers. D], neinformējot prasītāju par 2007.gada 29.novembra dāvinājuma līgumu savam dēlam un mazmeitām, noslēdza ar prasītāju šādu līgumu, lai atrisinātu jautājumu par lietošanas kārtību attiecībā uz 1.stāva dzīvokli Nr.3, dzīvokļa Nr.2 daļu un visu 3.stāvu (dzīvokļi Nr.7, Nr.8 un Nr.9). Ņemot vērā faktu, ka prasītāja uzskatīja [pers. D] par kopīpašnieci un ar viņu tika panākta vienošanās par nekustamā īpašuma lietošanas kārtību, prasītāja lūdz tiesu noteikt tādu lietošanas kārtību, kas atbilst 2008.gada 19.marta nekustamā īpašuma dalītas lietošanas kārtības līgumā paredzētajai.
Prasība pamatota ar Civillikuma 1036., 1067.-1072.pantu.
[3] Ar Rīgas pilsētas Vidzemes priekšpilsētas tiesas 2012.gada 5.novembra spriedumu prasība apmierināta.
Spriedums pamatots ar šādiem argumentiem.
[3.1] Rīgas pilsētas zemesgrāmatas nodalījumā Nr.21226 2005.gada 1.decembrī reģistrēts nekustamā īpašuma dalītas lietošanas kārtības līgums, saskaņā ar kuru prasītājas un trešās personas, kura tajā laikā bija viena no kopīpašniecēm, kopīgā lietošanā tika nodots 1.stāva dzīvoklis Nr.3, 1.stāva dzīvokļa Nr.2 daļa un viss 3.stāvs (dzīvokļi Nr.7, Nr.8 un Nr.9).
Lietā nav strīda, ka faktiski puses namīpašumu lieto dalīti, proti, prasītāja atsevišķi lieto 1.stāva dzīvokli Nr.3 un 3.stāva dzīvokli Nr.7, savukārt atbildētāji lieto 1.stāva dzīvokļa Nr.2 daļu un 3.stāva dzīvokļus Nr.8 un Nr.9. Tādējādi prasītāja lieto telpas ar kopējo platību 89,3 m2, bet atbildētāji 127,20 m2. Līdz ar to atzīstams, ka faktiski pastāvošais kopīpašuma dalītas lietošanas variants neatbilst Civillikuma 1070.panta prasībām, jo atbildētāji, kuriem kopā pieder tikpat domājamo daļu cik prasītājai, lieto platības ziņā ievērojami lielāku kopīpašuma daļu.
[3.2] Nosakot dalītu lietošanu, tiek dalīta nevis pati kopējā lieta, bet gan tās lietošana, t.i., tiek noteiktas pietiekoši norobežotas kopējās lietas daļas, kas atrodas katra kopīpašnieka individuālā valdījumā un lietošanā. Dalīta lietošana nav iespējama attiecībā uz tādām lietas daļām, kuras konkrētajos apstākļos objektīvi var atrasties vienīgi visu vai atsevišķu kopīpašnieku kopvaldījumā un koplietošanā. Ņemot vērā šos apsvērumus, atzīstams, ka prasītājas piedāvātais kopīpašuma lietošanas kārtības variants atbilst Civillikuma 1070.panta prasībām, proti, kopīpašnieku lietošanā nodotās telpas pēc to platības proporcionāli atbilst viņiem piederošajām daļām. Prasītājas norādītais kopīpašuma dalītas lietošanas kārtības variants atbilst arī iepriekšējās kopīpašnieces [pers. D] gribai, kas pausta nekustamā īpašuma dalītas lietošanas kārtības 2008.gada 19.marta līgumā.
[3.3] Nav pamatots atbildētāju apgalvojums, ka Civillikuma 847. un 1070.pants, kā arī Dzīvokļa īpašuma likuma 3.panta otrās daļas 3.punkts aizliedz 3.stāva dzīvokļa Nr.8 dalīšanu. Lai arī namīpašuma inventarizācijas plānā 3.stāva dzīvoklis Nr.8 iezīmēts kā atsevišķs dzīvoklis, tam ir atsevišķi inženieraprīkojuma elementi un lietā nav strīda, ka arī dabā tas tiek lietots kā atsevišķs dzīvoklis, atzīstams, ka konkrētajā gadījumā dzīvokļa dalīšana ir iespējama, jo tas ir kopīpašuma daļa un nav tiesiski nodalīts no pārējā īpašuma kā atsevišķs dzīvokļa īpašums. Kā redzams no tehniskās inventarizācijas lietas un 2005.gada 17.novembrī noslēgtā nekustamā īpašuma dalītas lietošanas kārtības līguma, tad 1.stāvā esošais dzīvoklis Nr.2, kas ir analoģisks 3.stāva dzīvoklim Nr.8, ir sadalīts un tam noteikta dalīta lietošanas kārtība starp kopīpašniekiem, par ko starp pusēm nav strīda.
[3.4] Tāpat nevar būt pamats nenoteikt dzīvokļa Nr.8 dalītu lietošanu tā iemesla dēļ, ka atbildētāji tajā veikuši ieguldījumus. Civillikuma 1068.pants nosaka, ka kopīpašnieks tikai ar citu kopīpašnieku piekrišanu var veikt uzlabojumus kopīpašumā. Arī Civillikuma 1069.pants paredz, ka visi kopīpašnieki, samērīgi ar savu daļu, saņem visus labumus, kādus kopējā lieta dod. Ieguldījumu izdarīšanas fakts atbildētājiem nedod tiesības lietot viņu domājamai daļai neatbilstošu, proti, lielāku daļu no namīpašuma.
[4] Izskatījusi lietu sakarā ar [pers. C], [pers. A] un [pers. B] apelācijas sūdzību, Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģija 2013.gada 28.oktobrī tāpat kā pirmās instances tiesa nosprieda ēkas [adrese], lietošanas tiesības noteikt šādi: [pers. E] atsevišķā lietošanā nodot namīpašuma pirmā stāva dzīvokli Nr.3, trešā stāva dzīvokli Nr.7, trešā stāva dzīvokļa Nr.8 daļu (visa telpa Nr.2 un Nr.4 un daļa no telpām Nr.1 un Nr.3), kopā 106,85 m2 platībā, bet [pers. A], [pers. B] un [pers. C] kopējā lietošanā nodot pirmā stāva dzīvokļa Nr.2 daļu, trešā stāva dzīvokli Nr.9, trešā stāva dzīvokļa Nr.8 daļu (daļa no telpām Nr.1 un Nr.3), kopā 109,65 m2. [Pers. E], [pers. A], [pers. B] un [pers. C] kopējā lietošanā nodot ieeju dzīvoklī Nr.8, kas atrodas 3.stāvā.
Tiesas spriedums pamatots ar šādiem argumentiem.
[4.1] Ievērojot to, ka pirmās instances tiesas sprieduma pamatojums ir pareizs, apelācijas instances tiesa saskaņā ar Civilprocesa likuma 432.panta piekto daļu (ja tiesa, izskatot lietu, atzīst, ka zemākas instances tiesas spriedumā ietvertais pamatojums ir pareizs un pilnībā pietiekams, tā sprieduma motīvu daļā var norādīt, ka pievienojas zemākas instances tiesas sprieduma motivācijai. Šādā gadījumā šā likuma 193.panta piektajā daļā noteiktos apsvērumus sprieduma motīvu daļā var nenorādīt) tam pievienojas un neatkārto spriedumā ietvertos argumentus.
[4.2] Kā nepamatots atzīstams apelācijas sūdzībā norādītais apsvērums par Civillikuma 847.panta kļūdainu piemērošanu. Izšķiramā strīda faktiskie apstākļi neatbilst Civillikuma 847.panta pirmās daļas tiesiskajām pazīmēm. Prasības priekšmets ir nekustamā īpašuma lietošanas kārtības noteikšana, kas nozīmē, ka ēka fiziski netiek dalīta atsevišķos, patstāvīgos īpašuma objektos, un attiecīgi turpina būt par kopīpašuma priekšmetu, kurā katra kopīpašnieka atsevišķā lietošanā (bet ne īpašumā) nododama konkrēta, identificējama mājas daļa (telpa).
Konkrētajā gadījumā dzīvokļa Nr.8 dalīšana – lietošanas kārtības noteikšana, ir pieļaujama saskaņā ar Civillikuma 1070.pantu, ievērojot faktu, ka šīs dzīvojamās telpas ir daļa no kopīpašuma un nav tiesiski nodalītas no pārējā īpašuma kā atsevišķs dzīvokļa īpašums.
Nosakot dzīvokļa Nr.8 lietošanas kārtību, nav izšķirošas nozīmes atbildētāju iebildumiem, ka telpās, kas nodotas strīdā iesaistīto kopīpašnieku kopīgā lietošanā (proti, atbildētāji tiesīgi lietot telpu Nr.1 un Nr.3, ko var lietot arī prasītāja) ir bez inženieraprīkojuma elementiem. Kā redzams no lietas materiāliem, tad 1.stāva dzīvokļa daļā Nr.2 un 3.stāva dzīvoklī Nr.9, kas tiek nodoti atbildētāju atsevišķā lietošanā, ir visas nepieciešamās komunikācijas.
[4.3] Atbildētāju paskaidrojumi par vairāk nekā desmit gadus pastāvējušu, klusējot izteiktu, kopīpašnieku vienošanos attiecībā uz 3.stāva dzīvokļa Nr.8 lietošanas kārtību, ar kuru prasītāja būtu atzinusi atbildētājiem atsevišķas lietošanas tiesības, neatbilst lietā nodibinātajiem faktiskajiem apstākļiem.
Prasītāja šādam apgalvojumam kategoriski nepiekrīt, jo viena no kopīpašniecēm – [pers. A] – patvaļīgi aizņēmusi dzīvokli Nr.8, kuru bez pārējo kopīpašnieku piekrišanas izīrējusi Betijai Jansonei, pārkāpjot Civillikuma 1068. un 1069.pantu.
Par faktu, ka pušu starpā nav pastāvējusi vienošanās par kopīpašuma lietošanas kārtību, liecina arī 2008.gada 19.martā noslēgtais lietošanas kārtības līgums starp prasītāju un trešo personu lietā [pers. D].
[4.4] Nav pamatots atbildētāju viedoklis, ka viņu veiktie ieguldījumi dzīvoklī Nr.8 dod viņiem lielākas tiesības uz tā lietošanu, un pirmās instances tiesas noteiktā lietošanas kārtība, kurā viņu ieguldījumi nav ņemti vērā, ir netaisnīga.
Civillikuma 1068.pants nosaka kopīpašnieka tiesības tikai ar visu pārējo kopīpašnieku piekrišanu veikt uzlabojumus kopīpašumā, bet 1069.pants paredz, ka visi kopīpašnieki, samērīgi ar savu daļu, saņem visus labumus, kādus kopējā lieta dod.
Atzīstams, ka tieši atbildētāji rīkojušies netaisnprātīgi, veicot remontu dzīvoklī Nr.8 bez kopīpašnieka saskaņojuma. Apstāklis, ka atbildētāji ir veikuši dzīvokļa labiekārtošanu, nepalielina atbildētājiem piederošo domājamo daļu apmēru, kā arī nedod tiesības lietot viņu domājamai daļai neatbilstošu, t.i., lielāku namīpašuma daļu. Dzīvokļa Nr.8 strīdus daļu (telpu Nr.2 un Nr.4) nodošana atbildētāju lietošanā radītu vēl lielāku proporcionālo neatbilstību kopīpašnieku domājamo daļu un kopīpašuma kopējās platības attiecībā.
[4.5] Kā nepamatots noraidāms arī atbildētāju viedoklis, ka pirmās instances tiesa secinājumus par nodibināmo lietošanas kārtību balstījusi tikai uz prasītājas un bijušās kopīpašnieces [pers. D] gribu, kas izteikta 2008.gada 19.martā noslēgtajā lietošanas kārtības līgumā, bet nevar būt saistoša atbildētājiem, kuri nav attiecīgā darījuma dalībnieki.
Tiesa, piemērojot Civillikuma 1070.pantu, nāca pie slēdziena, ka, nosakot lietošanas kārtību, katra kopīpašnieka lietošanā nododamo telpu platība samērojama ar viņa domājamo daļu lielumu. Citiem vārdiem sakot, atsevišķā lietošanā nododamās telpas platība pēc iespējas jāsamēro ar kopējās lietas platību, ņemot vērā katra kopīpašnieka domājamo daļu skaitu. Ievērojot šo likuma prasību, tiesa konstatējusi, ka prasītājas norādītajā lietošanas kārtības variantā kopīpašnieku atsevišķā lietošanā nodoto telpu platības maksimāli atbilst kopīpašuma kopējai platībai, ņemot vērā katra kopīpašnieka domājamo daļu skaitu.
[5] Par Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģija 2013.gada 28.oktobra spriedumu kasācijas sūdzību iesniedza atbildētāji, kurā, atsaucoties uz materiālo tiesību normu nepareizu piemērošanu un iztulkošanu, lūguši spriedumu atcelt, nododot lietu jaunai izskatīšanai.
Kasācijas sūdzībā norādīti šādi argumenti.
Izšķirot strīdu par lietošanas kārtības noteikšanu ēkā [adrese], apelācijas instances tiesa nepareizi iztulkojusi un piemērojusi Civillikuma 1070.pantu.
Lai pareizi piemērotu minēto normu, noskaidrojams jēdziena ,,dalīta lietošana” saturs. Pēc tam jāatklāj jēdziena ,,lieta, ko var dalīt” saturs, jo saskaņā ar tiesas piemēroto normu, dalītu lietošanu var noteikt tikai lietām, kas ir dalāmas.
Lietas dalāmība definēta Civillikuma 847.pantā, kas noteic, ka tiesiskā ziņā dalāmas ir tikai tās lietas, kuras var, neiznīcinot būtību, dalīt daļās, turklāt katra daļa ir patstāvīga, vesela vienība. Lietas, ko nevar tādā kārtā dalīt, ir nedalāmas.
Ņemot vērā faktu, ka šī norma pārņemta no Baltijas Vietējo likumu kopojuma, tad tās saturs skaidrojams, izmantojot tā laika juridiskajā literatūrā paustās atziņas par lietu dalāmību. Autori F.Konradi un A.Valters, interpretējot Baltijas Vietējo likumu kopojuma 543.pantu, kas noteic, ka par tiesiskā ziņā dalāmām lietām atzīstamas tikai tās, kuras var, neiznīcinot viņu būtību, dalīt daļās, izveidojot pēc tādas dalīšanas no katras daļas patstāvīgu veselu, norādījuši, ka lietas tiesiskā dalāmība nošķirama no lietas fiziskās dalāmības. Proti, ir lietas, piemēram, dzīvi mājdzīvnieki, kuri ir fiziski dalāmi, bet nav dalāmi juridiski (tos nokaujot, tie zaudē būtību). No iepriekš teiktā izriet, ka lieta var tikt dalīta tiesiski, ja katrai no jauna izveidotajai daļai piemīt dalāmās lietas būtiskās īpašības, kas ļauj tai būt par patstāvīgu lietu jeb priekšmetu.
Baltijas Vietējo likumu kopojuma 545.pants noteica, ka lietas nedalāmība nekavē dalīt viņas lietošanu, bet 546.pants paredzēja, ja nedalāma lieta pieder vairākām personām, kas nav sadalījušas savā starpā tās lietošanu pēc laika, vietas vai citādi, tad tiesība uz šo lietu pieder viņām visām kopīgi, pilnīgi un visā tās apjomā, cik to pielaiž pašas lietas īpašības.
Šajā civillietā tiesa, nosakot dzīvokļa Nr.8 dalītas lietošanas kārtību, akceptējusi situāciju, kurā faktiski ne prasītāja, ne atbildētāji nevar lietot atsevišķi, patstāvīgi un netraucēti viens no otra viņu lietošanā nodotās telpas (ir neiespējami iedomāties, kā prasītāja varētu dalīti lietot vienu istabu dzīvoklī, vienlaikus netraucējot to lietot arī atbildētājiem).
Motīvu daļa
Pārbaudījis sprieduma likumību attiecībā uz personām, kas to pārsūdzējušas, un attiecībā uz argumentiem, kas minēti kasācijas sūdzībā, kā to nosaka Civilprocesa likuma 473.panta pirmā daļa, Augstākās tiesas Civillietu departaments atzīst, ka spriedums atceļams.
[6] Civillikuma 1070.panta pirmā daļa noteic, ka kopējas lietas dalīta lietošana pielaižama tikai tad, kad šo lietu var dalīt, bet arī šajā gadījumā lietošana samērojama ar atsevišķo daļu lielumu.
Kasācijas sūdzības arguments par to, ka apelācijas instances tiesa nepareizi iztulkojusi Civillikuma 1070.panta pirmo daļu, kā atzīst Civillietu departaments, balstās uz kļūdainu apsvērumu, ka Civillikuma 1070.panta pirmajā daļā ietvertā lietas dalāmības pazīme apspriežama pēc Civillikuma 847.panta pirmās daļas.
Civillikuma 847.panta noteikumi par tiesisko dalāmību attiecas uz lietu reālu dalīšanu tādējādi, ka katra daļa kļūst par patstāvīgu tiesību priekšmetu, nekustamā īpašuma gadījumā, par patstāvīgu nekustamā īpašuma objektu, kuru kā tādu nostiprina zemesgrāmatā (sk. Višņakova G., Balodis K. -Latvijas Republikas Civillikuma komentāri. Lietas valdījums. Tiesības uz svešu lietu. – Rīga: Mans īpašums, 1998,14.-15.lp.).
Nosakot dalītu lietošanu, tiek dalīta nevis pati lieta, bet gan tās lietošana. Tāpēc, dalot lietas lietošanu Civillikuma 1070.panta kārtībā, nav piemērojami Civillikuma 847.panta noteikumi par lietas tiesisku dalāmību reālās daļās, kā to pareizi atzinusi gan pirmās, gan apelācijas instances tiesa.
Civillietu departamentam nav pamata apšaubīt tiesību doktrīnā izteikto viedokli, ka Civillikuma 1070.panta pirmajā daļā paredzētā lietas dalāmība saprotama kā iespēja noteikt pietiekoši norobežotas kopīgās lietas daļas, kas atrodas katra kopīpašnieka individuālā valdījumā un lietošanā (sk. Grūtups A., Kalniņš E. Civillikuma komentāri. Trešā daļa. Lietu tiesības. Īpašums. 2.izd. - Rīga: Tiesu namu aģentūra, 2002, 261.lp.).
[7] Tajā pašā laikā tiesas noteiktā dalītas lietošanas kārtība attiecībā uz dzīvokļa Nr.8 telpas Nr.1 un Nr.3 daļām, neatbilst Civillikuma 1070.panta pirmās daļas regulējumam.
Jāpiekrīt kasācijas sūdzībā norādītajam, ka kopīpašumā esošas lietas dalīta lietošana nosakāma tādā veidā, ka katrs lietas kopīpašnieks atsevišķi, patstāvīgi un netraucēti, no pārējo kopīpašnieku puses, var šo lietu lietot. Citiem vārdiem sakot, dalītas lietošanas gadījumā nodalītajai daļai – konkrētai telpai (telpu grupai) ir jābūt attiecīgā kopīpašnieka individuālā valdījumā un lietošanā.
Tiesa, nosakot dzīvokļa Nr.8 telpas Nr.1 un Nr.3 dalītu lietošanu, balstījusies uz trešā stāva plānu (sk. lietas 1.sēj., 194.lp.), kas neatspoguļo faktisko situāciju dabā, ko apstiprina būves tehniskajā dokumentācijā esošais trešā stāva plāns (sk. lietas 1.sēj., 38.lp.). Dzīvokļa telpas Nr.1 un Nr.3 nav tādā veidā nodalītas, lai būtu iespējama šo telpu dalīta lietošana. Šādos apstākļos, kā atzīst Civillietu departaments, šo telpu dalīta lietošana noteikta bez tiesiska pamata.
[8] Iepriekš izklāstīto argumentu kopums ļauj secināt, ka apelācijas instances tiesas spriedums par lietošanas kārtības noteikšanu ēkā [adrese], atceļams.
Saskaņā ar Civilprocesa likuma 458.panta otro daļu drošības nauda [pers. B] atmaksājama.
Rezolutīvā daļa
Pamatojoties uz Civilprocesa likuma 474.panta 2.punktu, Augstākās tiesas Civillietu departaments
nosprieda
Rīgas apgabaltiesas Civillietu tiesas kolēģijas 2013.gada 28.oktobra spriedumu atcelt un lietu nodot jaunai izskatīšanai apelācijas instances tiesā.
Atmaksāt [pers. B] drošības naudu 284,57 euro (divi simti astoņdesmit četri euro, 57 euro centi).
Spriedums nav pārsūdzams.

Tiesību aktu saraksts

Civillikuma 847.pants
1070.panta pirmā daļa