Prasības celšanas kārtība pret pārvadātāju gaisa pārvadājuma nokavējuma gadījumā 

Latvijas Republikas Augstākās tiesas
Civillietu departamenta
2016.gada 21.oktobra
SPRIEDUMS
Lieta Nr. C33304214
SKC–26/2016

Latvijas Republikas Augstākās tiesas Civillietu departaments šādā sastāvā: 
tiesnesis referents A. Keišs
tiesnese A. Vītola 
tiesnesis V. Jonikāns
izskatīja rakstveida procesā civillietu sakarā ar SIA „SMARTLYNX AIRLINES” kasācijas sūdzību par Rīgas rajona tiesas 2013.gada 24.aprīļa spriedumu [pers. A], [pers. B], [pers. C] un [pers. D] maza apmēra prasībā pret SIA „SMARTLYNX AIRLINES” par kompensāciju piedziņu.
Aprakstošā daļa
[1] [Pers. A], [pers. B], [pers. C] un [pers. D] 2012.gada 10.janvārī Rīgas rajona tiesā cēla maza apmēra prasību pret SIA „SMARTLYNX AIRLINES” par kompensāciju piedziņu.
Prasības pieteikumā norādīts, ka [pers. A] 2011.gada 15.aprīlī, izmantojot sabiedrības ar ierobežotu atbildību (turpmāk SIA) „NOVATOURS” pakalpojumus, iegādājās 4 biļetes lidojumam no Rīgas uz Antāliju. Gaisa pārvadājumu nodrošināja SIA „SMARTLYNX AIRLINES”.
Atbilstoši tūrisma operatora sniegtajai informācijai un elektroniskajās biļetēs iekļautajām ziņām izlidošana no Rīgas bija paredzēta 2011.gada 2.jūnijā plkst. 06.00.
SIA „NOVATOURS” 2011.gada 1.jūnijā, vakarpusē informēja prasītājus, ka ir grozīts izlidošanas laiks, proti, izlidošana notiks 2. jūnijā plkst. 9.30.
Atbilstoši tūrisma operatora norādījumiem, prasītāji lidostā ieradās plkst. 7.30, taču, tuvojoties precizētajam izlidošanas laikam, pārvadātāja viņus informēja, ka reiss tiek atlikts uz vēlāku laiku.
Izlidošanas laika pārcelšanas rezultātā prasītāji no Rīgas lidostas izlidoja tikai plkst. 15.10. Tādējādi SIA „SMARTLYNX AIRLINES” pieļāva gaisa pārvadājuma nokavējumu gandrīz par 9 stundām, skaitot no sākotnēji paredzētā izlidošanas laika.
Minētā iemesla dēļ prasītājiem tika liegta iespēja pilnvērtīgi izmantot iegādāto tūrisma pakalpojumu, jo nokavējuma rezultātā ceļojuma ilgums saīsinājās par vienu dienu.
Sakarā ar pieļauto gaisa pārvadājuma nokavējumu prasītāji lūdz piedzīt no atbildētājas kompensāciju, katram 281,12 Ls (400 EUR), un tiesas izdevumus 156,41 Ls.
Prasība pamatota ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004.gada 11.februāra Regulas (EK) Nr.261/2004 5.panta 1.punkta c) apakšpunktu un 7.panta 1.punkta b) apakšpunktu.
[2] Ar Rīgas rajona tiesas 2013.gada 24.aprīļa spriedumu [pers. A], [pers. B], [pers. C] un [pers. D] prasība apmierināta.
Spriedums pamatots ar šādiem argumentiem.
[2.1] Strīda izšķiršanā piemērojama Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 11. februāra Regula (EK) Nr. 261/2004 (turpmāk Regula), ievērojot Eiropas Kopienu Tiesas 2009.gada 19.novembra spriedumā apvienotās lietās C-402/07 un C-432/07 sniegto Regulas 5. 6. un 7.panta interpretāciju. Minētā Eiropas Savienības tiesību norma piešķir pasažierim tiesības pieprasīt kompensāciju 400 EUR apmērā sakarā ar lidojuma nokavēšanos.
Lietā starp pusēm pastāv strīds par to, vai prasītāji var vērsties tiesā ar prasību par kompensācijas piedziņu, ja nav ievērots likuma „Par aviāciju” 110.pantā noteiktais rakstveida pretenzijas iesniegšanas termiņš, proti, 21 diena.
[2.2] Saskaņā ar likuma „Par aviāciju” 88.1 pantu atbildīgā iestāde, kas regulē pasažieru tiesību aizsardzību Regulas izpratnē, ir Patērētāju tiesību aizsardzības centrs. Tādējādi strīda izšķiršanā prioritāri ir jāpiemēro Patērētāju tiesību aizsardzības likuma normas, kas atzīstamas par speciālām attiecībā pret likumu „Par aviāciju”.
Patērētāju tiesību aizsardzības likuma 27.panta pirmā daļa noteic, ka patērētājs ir tiesīgs pieteikt prasījumu ražotājam, pārdevējam vai pakalpojuma sniedzējam par preces vai pakalpojuma neatbilstību līguma noteikumiem divu gadu laikā no preces vai pakalpojuma saņemšanas dienas. Par preces iegādes dienu tiek uzskatīta diena, kad ražotājs vai pārdevējs nodevis un patērētājs pieņēmis attiecīgo preci.
Lietā nav strīda, ka pakalpojuma saņemšanas diena ir 2011.gada 2.jūnijs, savukārt pretenziju prasītāji nosūtīja 2.jūlijā. Tādējādi secināms, ka prasītāji ievērojuši Patērētāju tiesību aizsardzības likuma 27.pantā noteikto termiņu, jo pretenzijas pārvadātājai pieteikuši 35 dienu laikā no ierašanās galapunktā, tas ir, Antālijā.
[3] Par minēto spriedumu SIA „SMARTLYNX AIRLINES” iesniedza kasācijas sūdzību, kurā lūdz pārsūdzēto spriedumu atcelt.
Sūdzībā norādīti šādi argumenti.
[3.1] Taisot spriedumu lietā, nepareizi piemērotas materiālo tiesību normas, kļūdaini uzskatot Patērētāju tiesību aizsardzības likuma 27.pantu par augstāka juridiska spēka tiesību normu attiecībā pret likuma „Par aviāciju” 110. pantu.
Nav vērtēts apstāklis, ka atbilstoši 1999.gada 28.maija Konvencijas par dažu starptautisko gaisa pārvadājumu noteikumu unifikāciju 31.panta otrajai daļai aizkavēšanās gadījumā pasažierim jāvēršas ar pretenziju pie pārvadātāja ne vēlāk kā 21 dienas laikā.
[3.2] Neatstājot prasību bez izskatīšanas, pārkāpts Civilprocesa likuma 219.panta pirmās daļas 1.punkts, jo prasītāji nav ievērojuši attiecīgajai lietu kategorijai noteikto lietas iepriekšējās ārpustiesas izskatīšanas kārtību, proti, nav pieteikuši pārvadātājam pretenziju likuma „Par aviāciju” 110.panta otrās daļas 4.punktā noteiktajā termiņā.
Kasācijas sūdzības iesniedzējas ieskatā minētie materiālo un procesuālo tiesību normu pārkāpumi ir noveduši pie nepareiza sprieduma taisīšanas.
Motīvu daļa
[4] Pārbaudījis sprieduma likumību attiecībā uz personu, kas to pārsūdzējusi, un attiecībā uz argumentiem, kas minēti kasācijas sūdzībā, kā to nosaka Civilprocesa likuma 473.panta pirmā daļa, Augstākās tiesas Civillietu departaments atzīst, ka pārsūdzētais spriedums atceļams šādu apsvērumu dēļ.
[4.1] Pirmās instances tiesa pamatoti atzinusi, ka konkrētajā gadījumā pārvadātāja SIA „SMARTLYNX AIRLINES” ir pieļāvusi gaisa pārvadājuma nokavējumu.
Pamatota ir arī norāde, ka Eiropas Parlamenta un Padomes 2004.gada 11.februāra Regula (EK) Nr.261/2004 paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos.
Tomēr minētais Eiropas Savienības tiesību akts neregulē procesuālo kārtību, tostarp nenosaka termiņus, kas jāievēro pasažierim, piesakot pārvadātājam pretenziju sakarā ar lidojuma kavēšanos.
Pirmās instances tiesa, izšķirot strīdu, piemērojusi Patērētāju tiesību aizsardzības likuma normas, proti, minētā likuma 27.panta pirmo daļu, kas paredz divu gadu termiņu prasījumu pieteikšanai, kam nepiekrīt kasācijas sūdzības iesniedzēja, norādot, ka šajā gadījumā pušu tiesiskās attiecības regulē speciālā tiesību norma, tas ir, likums „Par aviāciju”.
Patērētāju tiesību aizsardzības likuma 2.1 panta pirmā daļa noteic, ka šā likuma noteikumus piemēro, ja patērētāju tiesību aizsardzību regulējošās speciālajās normās nav noteikts citādi.
Juridiskajā literatūrā, aplūkojot Patērētāju tiesību aizsardzības likuma darbības jomas, norādīts, ka: „Likums ir piemērojams visās tajās jomās, kur attiecīgais jautājums nav īpaši regulēts nozares normatīvajos aktos [..]. Patērētāju tiesību aizsardzības likuma piemērošana konkrētās nozarēs skatāma kopsakarā ar speciālajiem normatīvajiem aktiem (Baiba Vītoliņa. Patērētāju tiesību aizsardzības pamati. Apgāds Zvaigzne ABC, 2015, 25.lpp.).
Savukārt Oficiālo publikāciju un tiesiskās informācijas likuma 9.panta sestās daļas 2.punkts noteic, ja konstatē pretrunu starp vienāda juridiska spēka vispārējo un speciālo tiesību normu, vispārējo tiesību normu piemēro tiktāl, ciktāl to neierobežo speciālā tiesību norma.
Civillietu departamenta ieskatā pirmās instances tiesa, taisot spriedumu lietā, nepamatoti piemēroja Patērētāju tiesību aizsardzības likuma normas, jo aviopārvadātāju un pasažieru savstarpējās tiesiskās attiecības regulē likums „Par aviāciju”, kas ir speciālā tiesību norma un kas noteic procesuālo kārtību, tostarp termiņus pasažieru pretenziju iesniegšanai pārvadātājam sakarā ar lidojuma kavēšanos.
Eiropas Kopienu tiesa 2012.gada 22.novembra spriedumā lietā C-139/11 Joan Cuadrench Moré pret Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, atbildot uz prejudiciālo jautājumu par Eiropas Parlamenta un Padomes 2004.gada 11.februāra Regulas (EK) Nr. 261/2004 5. un 6.panta interpretāciju, norādījusi, ka Regula ir jāinterpretē tādējādi, ka termiņš, kādā ir jāceļ prasības par šīs regulas 5. un 7.pantā paredzētās kompensācijas saņemšanu, tiek noteikts saskaņā ar katras dalībvalsts tiesību normām prasību noilguma jomā (sk. http://eurlex.europa.eu/legalcontent/LV/TXT/HTML/?uri=CELEX:62011CA0139&from=LV).
[4.2] Likuma „Par aviāciju” 109.panta pirmā daļa noteic, ka prasība pret pārvadātāju saskaņā ar šā likuma 98.-100., 102. un 106.panta noteikumiem ceļama [..] tiesā ne vēlāk kā divu gadu laikā no dienas, kad gaisa kuģis ieradies galapunktā [..]. Minētā panta otrā daļa noteic, ka prasību pret pārvadātāju sakarā ar [..] gaisa pārvadājuma nokavējumu var celt tikai pēc rakstveida pretenzijas pieteikšanas saskaņā ar šā likuma 110.panta noteikumiem.
Savukārt minētā likuma 110.panta pirmā daļa noteic, ka pasažierim klātesošās mantas nozaudēšanas, iztrūkuma vai bojājuma gadījumā pretenzija jāiesniedz pārvadātājam nekavējoties pēc pasažiera izkāpšanas biļetē norādītajā gaisa pārvadājuma galapunktā vai citā izkāpšanas vietā, bet šī panta otrās daļas 4.punkts noteic, ka citos šā likuma 109.panta otrajā daļā noteiktajos gadījumos pretenzija jāiesniedz pārvadātājam nekavējoties, bet ne vēlāk kā 21 dienas laikā no bagāžas vai kravas saņemšanas dienas gaisa pārvadājuma nokavējuma gadījumā.
Minētajās tiesību normās likumdevējs nepārprotami ir norādījis, ka prasību pret pārvadātāju gaisa pārvadājuma nokavējuma gadījumā var celt tikai pēc rakstveida pretenzijas pieteikšanas, kas jāiesniedz ne vēlāk kā 21 dienas laikā.
Lietā noskaidrots, ka prasītāji gaisa pārvadājuma galapunktā, tas ir, Antālijā ieradās un bagāžu saņēma 2011.gada 2.jūnijā, bet rakstveida pretenzijas nosūtīja 2.jūlijā, ko pārvadātāja saņēma 5.jūlijā.
Tādējādi secināms, ka prasītāji ir nokavējuši likuma „Par aviāciju” 110.pantā noteikto pretenzijas iesniegšanas termiņu.
Līdz ar to, izskatot lietu no jauna, tiesai jānoskaidro, kādas tiesiskās sekas ir izraisījis minētā termiņa nokavējums.
[5] Ņemot vērā iepriekš izklāstīto, Civillietu departaments secina, ka pārsūdzēto spriedumu nevar atzīt par likumīgu, tādēļ tas atceļams un lieta nododama jaunai izskatīšanai pirmās instances tiesā.
Rezolutīvā daļa
Pamatojoties uz Civilprocesa likuma 474. panta 2. punktu, Augstākās tiesas Civillietu departaments
nosprieda
Atcelt Rīgas rajona tiesas 2013.gada 24.aprīļa spriedumu un nodot lietu jaunai izskatīšanai pirmās instances tiesā.
Atmaksāt SIA „SMARTLYNX AIRLINES” drošības naudu 284,57 EUR (divi simti astoņdesmit četrus euro un 57 centus).
Spriedums nav pārsūdzams.

Tiesību aktu un spriedumu saraksts

Likums „Par aviāciju” (pieņemts 05.10.1994.)
98.-100.pants
102.pants,
106.panta otrā daļa
109.panta pirmā un otrā daļa,
110.panta pirmā daļa, otrās daļas 4.punkts

Patērētāju tiesību aizsardzības likums 2.1 panta pirmā daļa
27.panta pirmā daļa

Oficiālo publikāciju un tiesiskās informācijas likuma (pieņemts 31.05.2012.)
9.panta sestās daļas 2.punkts

Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91Dokuments attiecas uz EEZ. 
5.pants
6.pants
7.pants

Eiropas Kopienu tiesa 2012.gada 22.novembra spriedumā lietā C-139/11 Joan Cuadrench Moré pret Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, ECLI:EU:C:2012:741